Справа № 445/1414/23                                Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В. 
Провадження № 33/811/1134/23                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю адвоката Сеньківа О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Сеньківа Олега Ярославовича на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 02 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_2 », до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - один рік.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536,80 грн.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 17.06.2023, о 20 год. 09 хв. в м. Золочів, по вул. Львівській, 69, Львівської області, керував скутером SuzukiLets, без реєстраційного номера, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат 0.82 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР.
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Сеньків О.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у зв`язку з відсутність складу та події адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що притягаючи ОСОБА_1 до відповідальності суд першої інстанції не звернув належної уваги на порушення працівників поліції при складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Звертає увагу на такі порушення: протокол не відповідає вимогам законодавства; порушення права на захист; наявний у матеріалах справи відеозапис не є безперервним та не відображає всіх подій з моменту зупинки транспортного засобу до завершення складання адміністративних матеріалів; технічний прилад, за допомогою якого було проведено огляд, був технічно несправним, з огляду на розбіжності у температурі повітря на момент огляду та фактичній температурі згідно даних AccuWeather про погодні умови у день складення протоколу; суд, з власної ініціативи, під час розгляду справи самостійно відшукував докази винуватості ОСОБА_1 у вчинення правопорушення; працівниками поліції не доведено факту порушення водієм положень ПДР, які б давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу.
У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 будучи повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Сеньків О.Я. в суді апеляційної інстанції не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Сеньківа О.Я., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме:протокол про адміністративне правопорушення ААД № 278483 від 17.06.2023 року, роздруківку з приладу Drager (яким встановлено стан алкогольного сп`яніння у гр. ОСОБА_1 із цифровим показником 0.82 проміле), направлення водія в медичний заклад, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, компакт-диск із відеоматеріалами підтвердження вчинення адміністративного правопорушення (на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та на місці зупинки проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням алкотестера).
Таким чином, саме сукупністю вказаних вище доказів підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенням вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Дослідивши відеозапис, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд встановив, що працівниками поліції були дотримані вимоги закону щодо їх дій при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
Належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, про що зазначено в апеляційній скарзі, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися.
Як вбачається з відеозапису під час спілкування з працівниками поліції останні виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору Драгер. ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд. Результат проведення огляду був 0,82 проміле. Після того, як ОСОБА_1 був повідомлений про цей результат огляду йому запропонували пройти огляд у закладі охорони здоров`я, однак останній відмовився. Також ОСОБА_3 були роз`яснені права передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.
Аналізуючи відомості цього відеозапису та відомості роздруківки газоаналізатору Драгер, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та особисто у такому стані керував транспортним засобом, що поза розумним сумнівом свідчить про порушення ним п. 2.9А ПДР України.
Посилання захисника на недопустимість вищенаведеного відеозапису, через відсутність у протоколі даних щодо технічного засобу, яким здійснено відеозапис, не можуть вважатися істотним порушеннями, які тягнуть за собою скасування рішення суду першої інстанції, чи спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта стосовно того, що до матеріалів справи долучено компакт- диск, на якому міститься лише фрагменти відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, що на думку апелянта свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання адміністративного матеріалу порушили принцип безперервності її застосування, а тому такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, не є слушними, так як зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Слід зауважити, що відеозапис є не єдиним доказом про вчинення   ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
Доводи апелянта, що поліцейським не було вручено ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставними, враховуючи, що у протоколі міститься підпис останнього про отримання його копії 17.06.2023.
Також, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу.
Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом (а.с. 4 зворот).
Також з матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810», датою останнього градуювання приладу є 30 травня 2023. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747, вказаний інтервал становить 6 місяців, тобто до 30 листопада 2023 року (огляд проводився 17 червня 2023 року), що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу «Drager Alkotest 6810».
Частиною 2 статті 266 КУпАП визначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано на відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, відтак присутність двох свідків при проведенні такого була не обов`язковою.
Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та на відеозаписі нагрудних камер, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта.
Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ці аргументи не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування постанови суду.
На переконання апеляційного суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 02 серпня 2023 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Сеньківа Олега Ярославовича – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк