ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2023 р. 	Справа № 520/9343/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Курило Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 08.12.22 по справі № 520/9343/22
за позовом                        Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  
до                        Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД"                                
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД", в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( НОМЕР_1 в ХОУ AT "Ощадбанк" МФО 351823 код ЄДРПОУ 14099344) заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з грудня 2021 року по липень 2022 в сумі 60472,02 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач має заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з грудня 2021 року по липень 2022 в сумі 60472,02 грн., яку в добровільному порядку не сплачено, а отже вказана сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД" про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( НОМЕР_1 в ХОУ AT "Ощадбанк" МФО 351823 код ЄДРПОУ 14099344) заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з грудня 2021 року по липень 2022 в сумі 60472,02 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскльки ТОВ "ТОЧПРИЛАД" не є правонаступником ДП "Точприлад" та не має обов`язку відшкодування пільгових пенсій колишніх працівників вказаного підприємства. Крім того, апелянт посилався на пропущення позивачем строків звернення до суду щодо відшкодування пільгових пенсій за період з 01.12.2021 по 30.07.2022 з посиланням на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 13.09.2019 у справі №812/210/17 та від 25.06.2020 у справі №812/1654/16.
Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, оскільки у даній категорії справ строки визначені ст. 122 КАС України не затосовуються. Посилався на ч. 15 ст. 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, якою визначено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Також, вказав, що відповідно до п.64 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених ідповідно до ч.2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємством до 20-го числа поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. Тобто, Управління може надсилати розрахунки лише раз на рік, а відповідач зобовязаний в добровільному порядку сплачувати заборгованість щомісяця протягом року. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД", знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та має заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивачем на адресу відповідача направлені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з грудня 2021 року по липень 2022 року в сумі 60472,02 грн., копії яких містяться в матеріалах справи, однак вказана сума заборгованості відповідачем в добровільному порядку не сплачена. Доказів зворотного суду не надано.
У зв`язку із наявною у відповідача заборгованістю, позивач звернувся до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статуту Харківського виробничого об`єднання "Точприлад", затвердженого 31.03.1989 року, Виробниче об`єднання "Точприлад" перебувало у віданні Міністерства приладобудування, засобів автоматизації та систем керування СРСР з безпосереднім підпорядкуванням Міністерству.
Виробниче об`єднання "Точприлад" діяло як єдиний виробничо-господарський комплекс, до складу якого входили структурні одиниці: Харківський завод точного приладобудування та Спеціальне конструкторське - технологічне бюро засобів не руйнуючого контролю.
Таким чином, відповідно до положень Статуту Харківського виробничого об`єднання "Точприлад", Державне підприємство "Точприлад" входило до складу підприємства союзного підпорядкування, відносилось до сфери його управління та мало статус підприємства союзного підпорядкування, оскільки підпорядковувалось Міністерству приладобудування, засобів автоматизації та систем керування СРСР.
У зв`язку з розпадом СРСР, проголошенням незалежності України, набранням чинності Законом України "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України", відповідно до статей 1, 2 цього Закону, все майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об`єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, перейшло у державну власність України. Майно цих підприємств передано Фонду державного майна та встановлено, що правонаступником за договорами оренди державних підприємств та контрактів з керівниками на території України, які укладені з міністерствами і відомствами СРСР, є Фонд державного майна України.
Відповідно до статей 3, 37 Закону України "Про підприємства в Україні", що діяв на момент створення підприємства відповідача, підприємства мають право на добровільних засадах об`єднувати свою виробничу, наукову, комерційну та інші види діяльності, якщо це не суперечить антимонопольному законодавству України.
Ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражу.
Згідно ст. 2, 3, 5 Закону Союзу Радянських соціалістичних республік "Про підприємства в СРСР", який діяв на момент створення підприємства відповідача, встановлено, що відповідно до форм власності, встановлених Законом СРСР "Про власність в СРСР", можуть діяти зокрема, підприємства, засновані на державній власності - державне союзне підприємство.
Підприємство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації.
Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.
Статтею 37 Цивільного кодексу УРСР, що діяла в період створення Державного підприємства "Точприлад", юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).
За змістом частини 7 статті 34 Закону України "Про підприємства в Україні", який втратив чинність з 01.01.2004, при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.
Судовим розглядом встановлено, що Державне підприємство "Точприлад" утворено на підставі наказу № 9 від 23.09.1992 року регіонального відділення Фонду держмайна України по Харківській області. Отже, зазначене підприємство не утворювалось шляхом реорганізації юридичної особи, яка існувала раніше.
26 жовтня 1992 року Статут державного підприємства зареєстровано виконкомом Дзержинської районної ради народних депутатів. Як зазначено в статуті, ДП завод "Точприлад" є державним підприємством без будь-якого правонаступництва. 
Відповідно до статуту ДП завод "Точприлад", зареєстрованого розпорядженням виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова №572/2 від 26.10.1992 р., є державним підприємством без будь-якого правонаступництва. 
В подальшому суб`єкта підприємницької ДП завод "Точприлад" перереєстровано у відкрите акціонерне товариство "Точприлад" із зазначенням його правонаступником ДП завод "Точприлад".
Постановою Харківського апеляційного Господарського суду від 19 лютого 2013 року у справі №5023/4412/12 встановлено, що ДП завод "Точприлад" не визначено правонаступником Харківського заводу точного приладобудування.
Колегією суддів, з матеріалів справи встановлено, що Управлінням направлялись ТОВ "Точприлад" розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.
Відповідно до вказаних розрахунків позивач просив відшкодувати відповідача фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за Списками №1, №2 за період з грудня 2021 року по липень 2022 року за пенсіонерів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Разом з тим, з копії листа Комунального підприємства "Міський архів" Виконавчого комітету Харківської міської ради від 05.01.2023 №98/22 (вх. №19 від 28.12.2022), колегією суддів встановлено, що в документах по особовому складу Харківського заводу точного приладобудування виявлено особові справи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідно до яких вбачається, що останні працювали на Харківському заводі точного приладобудування. 
З огляду на вищезазначене, колегія суддів доходить висновку про відсутність у відповідача обов`язку відшкодовувати позивачу фактичні витрати на виплату та доставку пільгової пенсії пенсіонерам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як колишнім працівникам ДП "Точприлад", яке перереєстроване у ВАТ "Точприлад", а потім у ТОВ "Точприлад", проте, не є правонаступником Харківського заводу точного приладобудування, що у тому числі встановлено постановою Харківського апеляційного Господарського суду від 19 лютого 2013 року у справа № 5023/4412/12.
Стосовно посилань апелянта на пропущення позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилався на ч.15 статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, якою передбачено, що до спорів про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій строк позовної давності не застосовується.
Частинами 1, 2 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту.
Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.
Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
Частиною 15 статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
Фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються.
Колегія суддів враховує правовий висновок щодо застосування даної норми права у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 804/18891/14 та від 26 червня 2018 року у справі № 804/8277/14, відповідно до якого у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення ч.15 статті 106 Закону № 1058-IV.
Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства, не застосовуються.
Крім того, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 140/1205/19 не знайшла необхідності відступати від вказаного висновку, оскільки в даному випадку термін "недоїмка" вжито в широкому розумінні заборгованості. Тобто, в розумінні суми фінансових зобов`язань (грошових боргів), що підлягає погашенню, поверненню в певний термін.
Таким чином, у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, строки звернення до суду, визначені положеннями КАС України - не застосовуються.
Посилання апелянта на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 13.09.2019 у справі №812/210/17, від 25.06.2020 у справі №812/1347/17, колегія суддів вважає помилковими, оскільки спірні відносини, що виникли у цій справі, є відмінними від правовідносин, що склались в рамках розгляду цієї справи.
Таким чином, доводи апелянта про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду є необґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України ).
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД" - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 по справі № 520/9343/22 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД" про стягнення заборгованості - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    Л.В. Курило