Номер провадження: 33/813/978/23
Номер справи місцевого суду: 522/1511/23 
Головуючий у першій інстанції Іоніді К. В. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.
за участю:
секретаря судового засідання – Виходець А.В.,
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Потапової Жанни Борисівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Потапової Жанни Борисівни захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, шо становить 17 000,00 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір розмірі 536, 80 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала
На вказану постанову суду адвокат Потапова Ж.Б. захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Тіліка Р.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у даній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Потапова Ж.Б. вказала, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в момент зупинки автомобілю, а також, що ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся. 
За кермом перебувала його знайома ОСОБА_2 , яка проїхала перехрестя на червоний сигнал світлофора.
Крім того, поліцейськими був порушений порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Потапової Ж.Б., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Тіліка Р.Г., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.
Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №098821, 13 грудня 2022 року о 22:55 у м. Одеса, по вул. Фонтанська дорога 33, водій ОСОБА_1 керував т/з BMW 328, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена під час судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи і підтверджується наступними доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД №098821 від 13 грудня 2022 року
- письмовим направленням водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 грудня 2022 року за формою встановленою Інструкцією №1452/735;
- даними відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських (ID реєстратора 471146 та 473734) з яких, зокрема вбачається, що після зупинки зазначеного транспортного засобу до поліцейських вийшов ОСОБА_1 , який почав спілкуватися з поліцейськими, при цьому не заперечуючи факт керування транспортним засобом та на їх вимогу почав надавати посвідчення водія і документи на автомобіль, а також не заперечував проти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. В подальшому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду із використанням спеціального технічного засобу посилаючись на відсутність сертифікації та виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Далі, ОСОБА_1 почав посилатися на відсутність доказів керування ним транспортним засобом та ставив поліцейським умову, що поїде на огляд у заклад охорони здоров`я лише разом зі свідком ОСОБА_3 .
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 рокута порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Для перевірки доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, у судовому засіданні апеляційного суду повторно досліджено відеозаписи з місця події. 
Згідно з досліджених відеозаписів, а саме диск №2 ID реєстратора 471146 вбачається, що поліцейські зупиняють автомобіль, з якого з правої сторони виходить ОСОБА_1 та починає на вимогу поліцейського надавати документи.
Одночасно з відеозапису вбачається, що поліцейський підійшов до автомобіля з лівої сторони, побачивши, як ОСОБА_1 виходить з іншого боку, зазначає : «Це що за маневри у вас такі?». На питання поліцейського чому вийшов з машини з іншого боку, зрозумілої відповіді не надав та почав шукати свої документи. Факт вживання алкогольних напоїв не заперечував. В момент події при спілкування з поліцейськими ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_3 не зазначали про те, що транспортним засобом керувала  ОСОБА_2 . Більш того, з відеозапису не вбачається присутності в автомобілі крім ОСОБА_1 та ОСОБА_3 інших осіб. Надалі, в ході спілкування ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і за допомогою газоаналізатора «Драгер» та відмовився їхати в медичний закладі.
Доводи апеляційної скарги адвоката Потапової Ж.Б. з приводу порушення співробітниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, судом не приймаються, оскільки допущені, на думку апелянта, працівниками поліції порушення, можуть слугувати підставою для дисциплінарної відповідальності. Однак, матеріали справи не містять підтвердження звернення ОСОБА_1 зі скаргами на дії працівників поліції, або оскарження в судовому порядку їх дій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Отже, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката Потапової Ж.Б. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення – є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,- 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Потапової Жанни Борисівни захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року - залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду  О.С. Комлева