ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року	Львів	Справа № 380/606/23 пров. № А/857/8618/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Ільчишин Н. В.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові апеляційну скаргу Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року (ухвалене у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську суддею Москалем Р. М.) у справі № 380/606/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

                                                      В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року ОСОБА_1 (далі також – позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі також – відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у не виготовленні та не направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нової довідки про розмір його грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення на підставі статей 8, 10, 43, та 63 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, за формою, передбаченою додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 “Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393”, з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”;
- зобов`язати Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір його грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №7 04 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з повного інформацією за формою, передбаченою додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 “Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, для перерахунку та виплати пенсії з 1 січня 2018 року на підставі статей 8, 10, 43, та 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є пенсіонером, пенсія призначена на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 № 2262-XII (далі – Закон № 2262-XII). Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” (далі - Постанова № 103) та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45. Позивач посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19 про те, що Верховний Суд постановою від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18 встановив, що пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку №4 5 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, суди у період чинності цих норм постанови Кабінету Міністрів України повинні застосовувати Закон № 2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом), хоч ці норми й не були скасовані на момент спірних правовідносин. З урахуванням наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду позивач 23.08.2022 звернулася до Львівський ОТЦК та СП із заявою про виготовлення та направлення до ГУ ПФУ у Львівській області нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018 із обов`язковим зазначенням в ній відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку пенсії з 01.01.2018 та у відповідь отримав відмову. 

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, його оскаржив в апеляційному порядку відповідач, який просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішень щодо проведення перерахунку пенсій пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» станом на сьогоднішній день Кабінетом Міністрів України не приймалося. Також апелянт вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду, що передбачений статтею 122 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII.
З урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених в постанові від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19  позивач звернувся до Львівського ОТЦК та СП із заявою від 23.08.2022, просив підготувати та направити до ГУ ПФУ у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018 із зазначенням в ній відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для перерахунку пенсії.
У відповідь Львівський ОТЦК та СП листом № С/8207 від 29.09.2022 повідомив заявника про відмову у складанні такої довідки. Мотиви відмови зводяться до того, що в пункті 5 Порядку № 45, в редакції на момент виникнення права на перерахунок пенсій 01.03.2018, було зазначено, що під час перерахунку використовуються такі види грошового забезпечення як посадовий оклад, оклад за військовим званням та відсоткова надбавка за вислугу років. Оскільки Кабінет Міністрів України не визначив інших умов і розмірів перерахунку пенсій у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців з 01.03.2018, тому відсутні правові підстави для складання нової довідки про розмір грошового забезпечення.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у виготовленні довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що Львівський ОТЦК та СП діяв протиправно, коли не підготував та не надіслав до ГУ ПФУ довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018 для проведення перерахунку пенсії позивача, суд дійшов висновку, що перерахунок пенсії позивача не був проведений вчасно з вини державного органу, який видає довідку для перерахунку пенсії, тому провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження будь-яким строком. Реалізація такого перерахунку без видачі відповідачем відповідних довідок є неможлива, тому залишення позову без розгляду з наведених відповідачем підстав призведе до неможливості поновлення права позивача на належний розмір соціального забезпечення без обмеження строком.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на переконання колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений   законом   строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття “дізнався” та “повинен був дізнатись”. Так, під поняттям “дізнався” необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.      

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 10.01.2023 та заявив позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача, які полягають у невидачі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2018 для перерахунку пенсії із 01.01.2018.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ є Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” від 09.04.1992 за № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно з частиною 4 статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

На виконання цієї норми Кабінет Міністрів України Постановою від 13.02.2008 № 45, з подальшими змінами та доповненнями, затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Порядок № 45).
Пунктом 1 Порядку № 45 визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
За змістом пунктів 2 та 3 Порядку № 45 видача довідки, як елемент в системній послідовності алгоритму дій визначених Порядком № 45, пов`язується з моментом визначення Урядом України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704, з наступними змінами та доповненнями, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Вказана постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності 01 березня 2018 року.
Як наслідок, саме з цією датою пов`язується обов`язок уповноваженого державного органу, з якого особи були звільнені зі служби, підготувати довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи та у місячний строк подати до головного управлінням ПФУ.
З урахуванням такого відповідач у вказаній справі зобов`язаний був скласти та направити до пенсійного органу довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01 березня 2018 року, включивши в таку основні (посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років) та додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премію з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою КМУ від 30.08.2017 № 704, на підставі статей 8, 10, 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії на підставі довідки, виданої відповідачем у відповідності до вимог статей 8, 10, 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, станом на 01.03.2018.

При цьому, як вже було зазначено вище, позивач звернувся до суду 10.01.2023 з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що отримання позивачем листа відповідача від 29.09.2022 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у цьому випадку (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19).

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Позивач, у своїй позовній заяві посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року № 520/2098/19.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що неоднозначність судової практики у певних правовідносинах, відсутність такої чи її сформованість не є обставинами, з якими пов`язується виникнення у позивача права та підстав для судового захисту, тому такі обставини не можуть вважатись поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивачем не зазначено та в ході судового розгляду справи таких не встановлено, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України та залишення адміністративного позову без розгляду. 

Вказана правова позиція щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 122, 123 КАС України узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а та постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 319 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про залишення позову без розгляду з наведених вище підстав.
Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                     П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року у справі № 380/606/23 скасувати.
Позов ОСОБА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин