ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/22289/21
Провадження № 22-ц/4820/1495/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Хмельницького міського центру зайнятості – робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року.
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року Хмельницький міський центр зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного страхування України на випадок безробіття, звертаючись з цим позовом до відповідачки вказував, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Хмельницькому міському центрі зайнятості з 16.04.2012 року по 03.01.2013 року та отримувала допомогу по безробіттю.
Однак, за даними звірки з Управлінням Пенсійного фонду в м. Хмельницькому, на підставі службової записки вх. № 189 від 11.12.2020 року Хмельницьким міським центом зайнятості проведено розслідування страхових випадків. Згідно акту № 3 від 12.01.2021 року ОСОБА_1 в період перебування на обліку в Хмельницькому міському центрі зайнятості та отримуючи допомогу по безробіттю, була працевлаштована за наказом № 267-к від 30.08.2011 року в Вінницький національний медичний університет ім. М.І.Пирогова на посаду асистента кафедри хірургії з курсом стоматології ФПО на 2011/2012 навчальний рік з 01.09.2011 року до 06.06.2012 року з погодинною оплатою праці, звільнена згідно витягу з наказу № 163-к від 27.04.2012 року з 03.05.2012 року. В цей же період ОСОБА_1 була направлена на навчання, підвищення кваліфікації, курси цільового призначення в Рівненський центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості за програмою «Підприємець-початківець» відповідно до Договору № 222312041800008 від 19.04.2012 року з 19.04.2012 року по 10.05.2012 року. 
Про працевлаштування ОСОБА_1 не повідомила Хмельницький міський центр зайнятості, в зв`язку з чим у цей період їй була нарахована допомога по безробіттю, яку ОСОБА_1 отримала незаконно. ОСОБА_1 не мала права на проходження професійного навчання, підвищення кваліфікації, проходити курси цільового призначення за направленням центру зайнятості.
Згідно бухгалтерських розрахунків ОСОБА_1 незаконно отримала 21220,92 грн. Згідно розрахунків Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості витрачених коштів на навчання затрачено 289,11 грн. Всього сума до повернення складає 21510,03 грн.
Станом на 07.09.2021 року кошти не повернуто, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.04.2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Хмельницького міського центру зайнятості – робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття 21510,03 грн. незаконно отриманих коштів та 2270 грн. сплаченого судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне, та відмовити у задоволенні позову. До 06.04.2012 року відповідачка перебувала на посаді головного лікаря КП «Медичний стоматологічний центр» Хмельницької міської ради. За рік до звільнення уклала угоду з Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І.Пирогова на заміщення посади асистента кафедри хірургії з курсом стоматології ФПО на 2011/2012 навчальний рік з 01.09.2011 року до 06.06.2012 року з погодинною оплатою праці та фактичне виконання обсягу роботи. Напередодні припинення трудових відносин з КП «Медичний стоматологічний центр», ОСОБА_1 направила заяву до Вінницького національного медичного університету ім.М.І.Пирогова про дострокове розірвання трудової угоди. При цьому за квітень-травень 2012 року вона жодного доходу від своєї діяльності у Вінницькому національному медичному університеті не отримувала, оскільки у цьому періоді не мала годин для викладання. 
Позивачем не доведено вину відповідачки у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття і це є безумовною підставою для відмови у позові. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Так, встановлено, що 16.04.2012 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Хмельницького міського центру зайнятості про надання їй статусу безробітної та про призначення виплати допомоги по безробіттю. З умовами надання статусу безробітної відповідачка ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис у поданих заявах. Перебувала на вказаному обліку у Хмельницькому міському центрі зайнятості з 16.04.2012 року по 03.01.2013 року, і маючи статус безробітної особи, ОСОБА_1 отримала допомогу по безробіттю в розмірі 21510,03 грн. 
Однак актом № 3 від 12.01.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 в період перебування на обліку в Хмельницькому міському центрі зайнятості та отримуючи допомогу по безробіттю, була працевлаштована згідно витягу з наказу № 267-к від 30.08.2011 року в Вінницький національний медичний університет ім. М.І.Пирогова на посаду асистента кафедри хірургії з курсом стоматології ФПО на 2011/2012 навчальний рік з 01.09.2011 року до 06.06.2012 року з погодинною оплатою праці, звільнена згідно витягу з наказу № 163-к від 27.04.2012 року з 03.05.2012 року. В цей же період ОСОБА_1 була направлена на навчання, підвищення кваліфікації, курси цільового призначення в Рівненський центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості за програмою «Підприємець-початківець» відповідно до Договору № 222312041800008 від 19.04.2012 року з 19.04.2012 року по 10.05.2012 року, з умовами якого відповідачка була ознайомлена.
Згідно бухгалтерських розрахунків та розрахунків Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості Войнович С.Р. незаконно отримала 21510,03 грн. як безробітна особа.
Наведене підтверджується матеріалами справи.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , будучи працевлаштованою у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І.Пирогова, не мала права на отримання статусу безробітної, а отже, на отримання допомоги по безробіттю. ОСОБА_1 діяла недобросовісно та незаконно отримала допомогу по безробіттю, а тому з неї на користь позивача слід стягнути незаконно отримані кошти в розмірі 21 510,03 грн. 
Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду і наявність підстав для відмови у позові є безпідставними.
Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний – особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Згідно з ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.
Зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), крім виконання оплачуваних робіт під час проходження зареєстрованим безробітним виробничого навчання та виробничої практики на підприємстві, в установі, організації, індивідуального навчання на робочому місці (на виробництві) або стажування, участі у громадських роботах або інших роботах тимчасового характеру, виконання оплачуваної роботи, пов`язаної з організацією підготовки та проведення виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Згідно з ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Отже, законом передбачено два виключення із цього правила - якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; і в разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
ОСОБА_1 , будучи працевлаштованою у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І.Пирогова станом на 16.04.2012 року, свідомо не повідомила Хмельницький міський центр зайнятості про цю обставину, а отже, діяла недобросовісно та незаконно отримала статус безробітної а відтак, і допомогу по безробіттю. 
При цьому доводи ОСОБА_1 про неотримання заробітку від Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова у зазначений період не мають істотного значення, оскільки сам факт працевлаштування виключав можливість набуття статусу безробітної особи.
Наведене в сукупності цілком підтверджує правильність висновку суду першої інстанції про те, що відповідачка діяла недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами, на шкоду інтересам позивача. 
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує цього висновку суду.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390  ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 серпня 2023 року.

Судді                                                         Л.М. Грох

                                                                        Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк