ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
Іменем України

30 серпня 2023 року м. Херсон
Єдиний унікальний номер справи: 667/1210/15-ц
Номер провадження: 22-ц/819/173/23
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого – Радченка С.В.,
суддів:  Вейтас І.В., Склярської І.В.
секретар: Павлова Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Прохоренко В.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції
У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», який змінив своє найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулось до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 06.08.2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DN81AR03110319 за умовами якого Банк надав відповідачеві кредит у розмірі 67 544,55 грн. строком користування до 05.08.2014 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому цим договором.
Оскільки Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а ОСОБА_1 неналежним чином виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 24 грудня 2014 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 276 048,57 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом – 27 129,35 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 73 665,07 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом – 13 398,80 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором – 161 855,35 грн., Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в зазначеному розмірі та судові витрати.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку за кредитним договором DN81AR03110319 вiд 06.08.2007 року суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 27 129,35 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку судові витрати по сплаті судового збору в сумі 271,36 грн..
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав обґрунтованою Банком наявність у відповідача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27 129,35 грн., розрахунок якої надано Банком під час звернення до суду з вищезазначеною позовною заявою станом на 24 грудня 2014 року, а право на нарахування відсотків та комісії у Банку припинилося у лютому 2012 року під час звернення Банку з позовом про звернення стягнення на предмет застави, а тому відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення відсотків, комісії та пені. 

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та доводи осіб, які подали апеляційні скарги
 Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банк подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати і постановити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства. Посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив докази та обставини по справі, та не звернув уваги на те, що рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави було встановлено, що станом на 29.08.2012 року заборгованість за кредитним договором складала 123 092,17 грн. Коштів від реалізації у 2013 році заставного автомобіля у сумі 41 000,00 грн. було недостатньо для погашення всієї суми кредитної заборгованості відповідача, тому наявні всі підстави для стягнення заявленої Банком у даній справі суми заборгованості у повному обсязі, враховуючи і нараховані проценти, комісію і пеню.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу
Відзивів (заперечень) на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Встановлені судом обставини справи
06.08.2007 року між Банком та ОСОБА_1  було укладено кредитний договір № DN81AR03110319, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 67 544,55 грн., зі сплатою за користування ним 9,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2014 року (т.1 а.с.6-8).
Згідно із наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 24 грудня 2014 року становить 276 048,57 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом – 27 129,35 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 73 665,07 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом – 13 398,80 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором – 161 855,35 грн. (т.1 а.с.4-5).
У лютому 2012 року Банк звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення (т.1 а.с.105-106).
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2016 року цивільну справу за позовом Банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення передано на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області (т.1 а.с.157).
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.02.2018 року позов Банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № DN81AR03110319 від 06.08.2007 року у розмірі 123 092,17 грн. станом на 22 лютого 2012 року (з яких 45 577,15 грн. - заборгованість за кредитом; 38 182,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 007, 26 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 31 324,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором) звернуто стягнення на предмет застави на автомобіль: ВАЗ модель: 21121, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Вилучено предмет застави та передано його у заклад (володіння) Банку, а саме : ВАЗ модель: 21121, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 . Вирішено питання про судові витрати.
Рішення набрало законної сили 12.03.2018 року (т.1 а.с.163-164).

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2012 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № DN81AR03110319 від 06.08.2007 року у розмірі 123 092,17 грн. станом на 22 лютого 2012 року (з яких 45 577,15 грн. - заборгованість за кредитом; 38 182,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 007, 26 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 31 324,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором) звернуто стягнення на предмет застави на автомобіль: ВАЗ модель: 21121, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вилучено предмет застави та передано його у заклад (володіння) Банку, а саме : ВАЗ модель: 21121, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 . Вирішено питання про судові витрати (т.1 а.с.105-106).
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року за заявою ОСОБА_1 зазначене заочне рішення суду скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.138).
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2016 року цивільну справу за позовом Банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення передано на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області (т.1 а.с.157).
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.02.2018 року за результатами розгляду справи за позов Банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення постановлено рішення аналогічне заочному рішенню Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2012 року (т.1а.с.163-164).
25 вересня 2013 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2012 року було виконано, заставне майно було реалізовано, грошові кошти від реалізації у розмірі 41 000,00 грн. 23 жовтня 2013 року надійшли на погашення заборгованості за кредитним договором від 06 серпня 2007 року, проте їх виявилося недостатньо для того, щоб погасити заборгованість відповідача у повному обсязі (т.1 а.с.110,111,112).
Відповідно до частини четвертої статті 591 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 24 Закону України «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.
Таким чином, у позивача на підставі положень статті 591 ЦК України, статті 24 Закону України «Про заставу» виникло право щодо стягнення залишку боргу за кредитним договором.
Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року.
Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2018 року станом на час звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду з позовом про звернення стягнення на заставне майно, а саме на 22 лютого 2012 року, відповідач ОСОБА_1 мав заборгованість у загальному розмірі 123 092,17 грн.
З урахуванням реалізації Банком заставного майна на суму 41 000,00 грн., залишок заборгованості ОСОБА_1 перед Банком становить 84 092,17,грн. (123 092,17 грн. – 41 000,00 грн.).
Оскільки сума заборгованості визначена рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2018 року, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України визначений розмір заборгованості не підлягає доказуванню і тому залишок заборгованості, який залишився після реалізації заставного майна, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь Банку.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та не врахував загальний розмір заборгованості, визначений рішенням суду з метою звернення стягнення на заставне майно, та отриману Банком суму від реалізації заставного майна, що призвело до неправильного вирішення справи в частині стягнення з відповідача необхідної суми заборгованості, а тому рішення суду в частині задоволення позовних вимог підлягає зміні.
Разом з тим колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку щодо стягнення відсотків та комісії, сума яких була нарахована Банком станом на 24 грудня 2014 року, оскільки право на нарахування таких відсотків та комісії у Банку, у відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, припинилося у лютому 2012 року зі зверненням до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на заставне майно, тобто Банком було використано право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту з нарахуванням відповідних відсотків, винагороди та неустойки. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором.
Будь-яких доводів, які б спростовували зазначений висновок суду першої інстанції, апелянтом в своїй скарзі не наведено.
На підставі наведеного, враховуючи те, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами наявну заборгованість за кредитним договором перед позивачем у визначеному Банком розмірі станом на 22.02.2012 року, з урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин у конкретній справі, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Банку щодо стягнення з ОСОБА_1 суми кредитної заборгованості, зазначивши про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку суми заборгованості у розмірі 82 092,17 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 382 ЦПК України у випадку скасування або зміни судового рішення постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. (ч. 13 ст. 141 ЦПК України)
На підставі викладеного, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (29,74%), сплачені Банком в судах першої (2 760,49 грн.) та апеляційної інстанцій (4 140,70 грн.) суми судового збору підлягають частковому стягненню з відповідача, а саме 2 052,41 грн. (29,74% від 6 901,19 грн.).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" загальної суми заборгованості за кредитним договором DN81AR03110319 вiд 06.08.2007 року змінити, збільшивши зазначену суму з 27 129,35 грн. до 82 092,17 грн.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2021 року в частині розподілу судових витрат змінити шляхом збільшення судових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", з 271,36 грн. до  2 052,41 грн.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених ст.389 ч.3 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді І.В. Вейтас

                                                                                                                                                        І.В.Склярська