ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7724/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 серпня 2023 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Єгорової Н.М.,
суддів                              - Федотова І.В., Чаку Є.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яким просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Броварського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18 серпня 2020 року №5186-8342/П-02/8-1000/20 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 18 лютого 2020 року, згідно довідки від 28 липня 2020 року №429, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області;
- зобов`язати Броварський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 18 лютого 2020 року: 
у розмірі 86% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального управління ДСА України в Київській області від 28 липня 2020 року №429 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум;
з урахуванням часу навчання ОСОБА_1 в Харківській юридичній академії з вересня 1987 року по травень 1991 року та часу строкової військової служби за період з жовтня 1984 року по жовтень 1986 року.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Броварського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18 серпня 2020 року №5186-8342/П-02/8-1000/20 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби у період з 31 жовтня 1984 року до 18 жовтня 1986 року, а саме 1 рік 11 місяців 18 днів та половину строку навчання за денною формою навчання в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01 вересня 1987 року до 30 червня 1991 року, а саме 1 рік 11 місяців 15 днів та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області від 28 липня 2020 року №429, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;
- стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повернуто особі, яка її подала.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року задоволено заяву позивача про встановлення судового контролю та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подати звіт про виконання рішення суду в адміністративній справі №320/7724/20.
Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року, 19 січня 2022 року, від 04 травня 2022 року, від 12 липня 2022 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання рішення суду та встановлено новий строк для подання звіту.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання рішення суду та встановлено новий строк для подання звіту.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким прийняти звіт про виконання рішення суду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області рішення Київського окружного адміністративного суду по справі №320/7724/20 виконано в межах покладених судом зобов`язань, водночас виділення коштів для виплати нарахованих сум здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень.
Також апелянт зазначив, що погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду буде здійснено в межах відповідних бюджетних призначень.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Броварського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18 серпня 2020 року №5186-8342/П-02/8-1000/20 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби у період з 31 жовтня 1984 року до 18 жовтня 1986 року, а саме 1 рік 11 місяців 18 днів та половину строку навчання за денною формою навчання в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01 вересня 1987 року до 30 червня 1991 року, а саме 1 рік 11 місяців 15 днів та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області від 28 липня 2020 року №429, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року задоволено заяву позивача про встановлення судового контролю та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подати звіт про виконання рішення суду в адміністративній справі №320/7724/20.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання рішення суду, встановлено новий строк для подання звіту.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про те, що хоча відповідачем вчиняються активні дії щодо намагання прискорити виконання судового рішення, але зазначене не є підставою вважати таке рішення виконаним. Також суд першої інстанції зазначив про необґрунтованість підстави для відмови у виконанні рішення суду в повному обсязі посилання відповідача на незатвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2022 рік.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Аналогічні положення викладені в ч.ч. 2-4 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Згідно з ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Так, Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що виконання судового рішення є невід`ємним складовим елементом права кожного на судовий захист; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом; держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012, перше речення абз. 2 п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, перше речення абз. 8 пп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019, мотивувальна частина рішення №10-р/2020 у справі №1-14/2020(230/20) від 28 серпня 2020 року).
Згідно з ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (перше речення частини другої); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть ухвалювати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання (абз. 2 ч. 7).
Частиною 1 ст. 382 КАС України закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Як зазначено вище, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року (набрало законної сили 07 червня 2021 року) адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Броварського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18 серпня 2020 року №5186-8342/П-02/8-1000/20 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби у період з 31 жовтня 1984 року до 18 жовтня 1986 року, а саме 1 рік 11 місяців 18 днів та половину строку навчання за денною формою навчання в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01 вересня 1987 року до 30 червня 1991 року, а саме 1 рік 11 місяців 15 днів та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області від 28 липня 2020 року №429, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.
Зі змісту звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16 серпня 2022 року №1000-0908-8/76426 про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду по справі №320/7724/20 вбачається, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року, сума доплати за перерахунком згідно з рішенням суду за період з лютого 2020 року по червень 2021 року становить 408237,93 грн., водночас погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду буде здійснено в межах відповідних бюджетних призначень.
Отже відповідачем здійснено з 19 лютого 2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, водночас сума доплати за перерахунком згідно з рішенням суду за період з лютого 2020 року по червень 2021 року у розмірі 408237,93 грн. не виплачена у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування.
Також у звіті від 16 серпня 2022 року №1000-0908-8/76426 зазначено про те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 05 серпня 2022 року №1000-0905-5/71722 звернулось до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України з запитом щодо виділення коштів на виконання рішення суду, водночас станом на час подання звіту, відповідь не надходила.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Бюджетного кодексу України видатки та кредитування бюджету класифікуються за:
1) бюджетними програмами (програмна класифікація видатків та кредитування бюджету);
2) ознакою головного розпорядника бюджетних коштів (відомча класифікація видатків та кредитування бюджету);
3) функціями, з виконанням яких пов`язані видатки та кредитування бюджету (функціональна класифікація видатків та кредитування бюджету).
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Бюджетного кодексу України програмна класифікація видатків та кредитування бюджету використовується у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі. Програмна класифікація видатків та кредитування державного бюджету (місцевого бюджету) формується Міністерством фінансів України (місцевим фінансовим органом), за пропозиціями, поданими головними розпорядниками бюджетних коштів під час складання проекту закону про Державний бюджет України (проекту рішення про місцевий бюджет) у бюджетних запитах, при цьому визначається шляхом розподілу видатків та кредитування державного бюджету (місцевого бюджету) за бюджетними програмами у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет) і може бути уточнена під час виконання державного бюджету (місцевого бюджету) при внесенні змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет) та у разі застосування положень частини шостої статті 23 та частини другої статті 24 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетний запит - документ, підготовлений головним розпорядником бюджетних коштів, що містить пропозиції з відповідним обґрунтуванням щодо обсягу бюджетних коштів, необхідних для виконання покладених на нього функцій на середньостроковий період, на підставі відповідних граничних показників видатків бюджету та надання кредитів з бюджету.
Як вбачається з матеріалів справи відповідачем вчиняються дії з метою виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року, водночас разом зі звітом від 16 серпня 2022 року №1000-0905-8/76426 останнім не надано доказів його виконання в повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що невиконання рішення суду в частині виплати коштів за відсутності фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, водночас звертає увагу, що судом першої інстанції встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення суду без накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень.
Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Згідно з ч.2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для встановлення нового строку для подання звіту про виконання судового рішення в частині виплати нарахованої суми заборгованості довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19 лютого 2020 року по 30 червня 2021 року в розмірі 408237,93 грн.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 382 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                Н.М. Єгорова 

Судді                                                                                                     І.В. Федотов

                                                                                                              Є.В. Чаку