УХВАЛА
10 серпня 2023 року 
м. Київ
справа № 640/36608/21
адміністративне провадження № К/990/25863/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2023 року у справі № 640/36608/21 за позовом ОСОБА_1 до Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, в якому просив суд:
- визнати протиправним і скасувати рішення Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 10 листопада 2021 року про неуспішне проходження позивачем атестації;
- зобов`язати Кадрову комісію Офісу Генерального прокурора прийняти рішення про успішне проходження атестації, передбаченої розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури № 113-ІХ від 19 вересня 2019 року, прокурором Третього відділу процесуального керівництва Управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора №1698ц від 15 грудня 2021 року про звільнення позивача з посади прокурора Третього відділу процесуального керівництва Управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України;
- зобов`язати Офіс Генерального прокурора поновити позивача на посаді рівнозначній посаді прокурора Третього відділу процесуального керівництва Управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України в Офісі Генерального прокурора;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь позивача грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 17 грудня 2021 року до дати винесення судового рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним і скасовано рішення Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора №3 від 10 листопада 2021 року про неуспішне проходження позивачем атестації; 
- визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора № 1698ц від 15 грудня 2021 року про звільнення позивача з посади прокурора Третього відділу процесуального керівництва Управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України;
- поновлено позивача на посаді прокурора Третього відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України або іншій рівнозначній посаді в Офісі Генерального прокурора з 17 грудня 2021 року;
- стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь позивача грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 17 грудня 2021 року до 17 листопада 2022 року, в сумі:                        105 342,29 грн;
- в іншій частині позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2023 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року змінено, викладено абзаци четвертий та п`ятий резолютивної частини у такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Третього відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України з 18 грудня 2021 року. Сстягнути з Офісу Генерального прокурора (адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ідентифікаційний код - 00034051) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 18 грудня 2021 року до 17 листопада 2022 року в сумі: 104 882,28 грн (сто чотири тисячі вісімсот вісімдесят дві гривні 28 копійок)». В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2023 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2023 року у справі № 640/36608/21 повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
24 липня 2023 року до Суду повторно надійшла касаційна скарга Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2023 року у справі № 640/36608/21.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі Офіс Генерального прокурора посилається на наявність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, указуючи на необхідність надання Верховним Судом правової оцінки і тлумачення особливостей застосування:
- пунктів 11, 12, підпункту 3 пункту 15, пункту 17 розділу ІІ Закону №113-ІХ, пунктів 5, 8 розділу І, пунктів 9, 11, 12, 15, 16 розділу ІV Порядку № 221 у сукупності з пунктом 10 частиною першою статті 3, статтями 19, 36 Закону №1697-VІІ, частин 1 та 2 статті 11, частини 1 статті 16, статті 19, частин 2, 3 статті 21, частини 2 статті 31, статей 32, 33 Кодексу професійної етики, пункту 12 Порядку № 233 щодо вмотивованості та обґрунтованості рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації з урахуванням фактичних обставин цієї справи (зокрема, відповідності прокурора ОСОБА_1 вимогам доброчесності та професійної етики в частині користування майном третіх осіб, не внесення зазначених відомостей у декларацію за 2017 рік, а також в частині обставин заниження вартості придбання квартири близькими особами прокурора);
- пунктів 15, 16 розділу ІV Порядку № 221 у контексті наданих кадровій комісії дискриційних повноважень та прийняття рішення про успішне або неуспішне проходження атестації з урахуванням фактичних обставин цієї справи;
- пункту 17 розділу ІІ Закону №113-ІХ та пункту 8 розділу І Порядку №221 у контексті підставності і правомірності ухвалення кадровою комісією за результатами атестації прокурора рішення про неуспішне проходження атестації прокурора у випадку наявності особливостей оцінювання результату співбесіди ОСОБА_2 .
Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, а також зазначити підстави необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), та навести обгрунтування, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Проте, всупереч зазначених вимог, заявником не указано у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування конкретної норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Суд також ураховує, що у касаційній скарзі заявник самостійно зазначає, що Верховним Судом вже сформовано відповідні правові висновки щодо застосування цих норм права, проте у справах з іншими фактичними обставинами. 
Суд зауважує, що надання Верховним Судом правового висновку щодо застосування норм права, виходячи з обставин конкретної справи унеможливлює його врахування судами при застосуванні цих норм у подібних правовідносинах, що у свою чергу суперечить суті відповідної підстави касаційного оскарження.
Отже, з урахуванням викладеного Судом установлено, що зміст касаційної скарги зводиться до викладу фактичних обставин справи із посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.
Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
З урахуванням викладеного, клопотання про зупинення виконання судових рішень та про поновлення процесуального строку не підлягають вирішенню.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2023 року у справі № 640/36608/21 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя:                                                                                                    О.Р. Радишевська