П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/1587/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Липа Володимир Анатолійович 
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
03 серпня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 12.10.2021 №063350015224;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплачувати пенсію з 17.09.2021 ОСОБА_1 згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу: періодів роботи з 20.06.2006 по 13.03.2008, з 20.03.2008 по 14.12.2013, з 16.12.2013 по 09.01.2019 на ЗАО «Севергазавтоматика Айс» та АО «Севергазавтоматика» та врахуванням заробітної плати відповідно до довідок про заробітну плату для обчислення пенсії №34, №35, №36, №37, №38, №39, №40, №41 від 01.07.2015 та №361, №362, №360, №359, №358, №357 від 23.04.2019.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що маючи відповідний вік та необхідний страховий стаж, звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV). При цьому, відповідач відмовив в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи, неврахувавши періоди роботи з 01.06.2006 по 12.12.2013, з 16.12.2013 по 31.12.2018 на ЗАО «Севергазавтоматика АйС» та АО «Севергазавтоматика», оскільки довідки про заробітну плату №34, №35, №36, №37, №38, №39, №40, №41 від 01.07.2015 та №361, №362, №360, №359, №358, №357 від 23.04.2019 не містять інформації про те, що зазначені в них суми заробітної плати враховуються для призначення пенсії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. Зазначає, що рішення про відмову прийнято у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.
ОСОБА_1 28.07.2023 року подав до Сьомого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 05.10.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та рішенням від 12.10.2021 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи. Зазначено, що до страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.06.2006 по 12.12.2013, з 16.12.2013 по 31.12.2018 згідно довідок від 01.07.2015 №34-41, від 23.04.2019 №357-362, так як довідки про заробітну плату не містять інформації про те, що зазначені в них суми заробітної плати враховуються для призначенні пенсії.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19.10.2021 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії. Зазначено, що відповідно до наданих документів у періоди з 20.06.2006 по 12.12.2013 та з 16.12.2013 по 21.08.2020 позивач працював на території Російської Федерації. Інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації за даний період відсутня, тому періоди роботи за межами України не враховані до страхового стажу.
Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії за віком необґрунтованим та незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком без врахування до страхового стажу періоди роботи позивача з 20.06.2006 по 12.12.2013 та з 16.12.2013 по 31.12.2018 згідно довідок №34 №35 №36 №37 №38 №39 №40 №41 від 01.07.2015, №361 №362 №360 №359 №358 №357 від 23.04.2019.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до пункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним вище особам пенсії призначають за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого в Законі України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV передбачено страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхуваннями.
Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV) заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до статті 41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
Згідно з частини 1 статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Положеннями статті 15 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV (далі - Закон № 1906-IV) передбачено, що чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.
Згідно з принципом сумлінного дотримання міжнародних договорів Україна виступає за те, щоб й інші сторони міжнародних договорів України неухильно виконували свої зобов`язання за цими договорами
Згідно зі ст. 19 Закон № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
Статтею 4 Закону №1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення складається із законів України та з міжнародних договорів щодо пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Статтею 1 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року (членом якої була Україна, на момент звернення позивача до відповідача, далі - Угода) передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх членів їх сімей здійснюється по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Угода від 13 березня 1992 року розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод (ст. 5 Угоди).
Згідно з ч. 2 ст. 6 Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Відповідно до статті 5 Угоди така розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Відповідно до ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн 14.01.1993, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.
Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.
Нормами статті 6 цієї Угоди встановлено, що розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди, а конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди при призначенні пенсії.
Так, підставою звернення позивача до суду із даним позовом, слугував факт відмови відповідачем у здійсненні призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу період роботи з 01.06.2006 по 12.12.2013 та з 16.12.2013 по 31.12.2018 згідно довідок №34 №35 №36 №37 №38 №39 №40 №41 від 01.07.2015, №361 №362 №360 №359 №358 №357 від 23.04.2019, оскільки довідки про заробітну плату не містять інформації про те, що зазначені в них суми заробітної плати враховуються для призначення пенсії.
Під час розгляду справи, судом встановлено, що в матеріалах справи містяться довідки про заробітну плату №34 №35 №36 №37 №38 №39 №40 №41 від 01.07.2015, видані ЗАТ "Севергазавтоматик АйС" за змістом яких позивач з 20.06.2006 по 14.12.2013 працював на даному підприємстві, отримував заробітну плату. При цьому, дані довідки містять інформацію про те, що із всіх сум, здійснювались відрахування до ПФР.
Крім того, до матеріалів справи позивачем додано довідки видані АТ "Севергазавтоматика" №356, №357, №358, №359, №360, №361, №362 від 23.04.2019, про те, що він працював на вказану підприємстві з 16.12.2013 по 09.01.2019, та зазначено, що із всіх сум, здійснювались відрахування до ПФР.
Підставою відмови у призначенні пенсії слугувала відсутність інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації за даний період, та як наслідок неврахування до страхового стажу періодів роботи за межами України.
У той час, за інформацією, зазначеною у вказаних довідках, із всіх визначених у них сум здійснювались відрахування до ПФР, одноразові виплати і компенсації, на які не нараховувались страхові внески у довідки не включені.
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серія та номер НОМЕР_1 позивач працював на ЗАТ "Севергазавтоматик АйС" у період з 20.06.2006 по 13.03.2008, з 20.03.2008 по 14.12.2013 та на АТ "Севергазавтоматика" з 16.12.2013 по 09.01.2019.
Колегія суддів вважає, що вказані довідки свідчать про те, що позивач дійсно працював на вказаних підприємствах та такими підприємствами, зокрема: ЗАТ "Севергазавтоматик АйС" у період з 20.06.2006 по 13.03.2008 та АТ "Севергазавтоматика" з 16.12.2013 по 09.01.2019 передбачені законодавством страхові внески сплачувалися.
Надані позивачем довідки є належним та достовірним доказом, оскільки вони містять всі необхідні дані для врахування відомостей зазначених у них, а саме містять суму заробітної плати, печатку підприємства та підпис відповідальних осіб, також є записи, що довідки видані на підставі первинних документів (особових рахунків) та зазначено про утримання відповідних внесків із заробітної плати до органів Пенсійного фонду Російської Федерації.
Згідно з пунктом 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Як встановлено судом, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Однак пенсійним органом, відмовлено у призначенні пенсії із зарахуванням до страхового стажу період роботи з 01.06.2006 по 12.12.2013 та з 16.12.2013 по 31.12.2018 згідно довідок №34 №35 №36 №37 №38 №39 №40 №41 від 01.07.2015, №361 №362 №360 №359 №358 №357 від 23.04.2019, оскільки довідки про заробітну плату не містять інформації про те, що зазначені в них суми заробітної плати враховуються для призначення пенсії.
Колегія суддів зазначає, що дії пенсійного органу стосовно направлення запиту та перевірки інформації, поданої для призначення пенсії, передбачені законодавством та належать до його компетенції. При цьому виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей, а не виникнення сумнівів і проведення перевірки, є підставою для неврахування довідки.
Будь-яких посилань на невідповідність довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідач не навів.
Відсутність у відповідача даних підприємства іншої держави про сплату ним страхових внесків для нарахування пенсії або відомості про сплату внесків не у повному обсязі не може бути підставою для позбавлення особи права на зарахування стажу роботи або врахування розміру виплаченої йому заробітної плати.
Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а та від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.
З огляду на вищезазначене колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції щодо  протиправності відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у призначенні пенсії за віком без врахування до страхового стажу періоди роботи позивача з 20.06.2006 по 12.12.2013 та з 16.12.2013 по 31.12.2018 згідно довідок №34 №35 №36 №37 №38 №39 №40 №41 від 01.07.2015, №361 №362 №360 №359 №358 №357 від 23.04.2019.
Таким чином, з метою належного способу захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести призначення та виплату пенсії з 17.09.2021 тобто з дня, наступного за днем досягнення позивачем пенсійного віку, ОСОБА_1 згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу: періодів роботи з 20.06.2006 по 13.03.2008, з 20.03.2008 по 14.12.2013, з 16.12.2013 по 09.01.2019 на ЗАО «Севергазавтоматика АйС» та АО «Севергазавтоматика» та врахуванням заробітної плати відповідно до довідок про заробітну плату для обчислення пенсії №34, №35, №36, №37, №38, №39, №40, №41 від 01.07.2015 та №361, №362, №360, №359, №358, №357 від 23.04.2019.
Положеннями ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України встановлено, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.