П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 540/4158/21	

Категорія: 600600000                    Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
                    Час і місце ухвалення: м. Одеса
                    Дата складання повного тексту: 05.06.2023р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів            – Лук`янчук О.В.
                      – Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року по справі №540/4158/21 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про:
- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Херсонській області, що полягає у непроведенні з 01 липня 2021 року щомісячної доплати до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 2 000 грн. згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (далі – Постанова №713);
- зобов`язання ГУПФ України в Херсонській області донарахувати до пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2021 року щомісячну доплату в сумі 2 000 грн. згідно п.1 Постанови №713 та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії в сумі 2 000 грн. згідно п.1 Постанови №713, починаючи з 01 липня 2021 року;
- компенсування ОСОБА_1 недоотриманий з 01 липня 2021 року внаслідок неналежної виплати пенсії дохід;
- вжиття заходів судового контролю за виконанням судового рішення, для чого зобов`язати ГУПФ України в Херсонській області подати до суду звіт про його виконання.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що після 01 березня 2018 року, в результаті проведених перерахунків, розмір пенсії позивача збільшився на суму, що перевищує 2 000 грн. Отже, права на доплату, передбачену п.1 Постанови №713 позивач не набув.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року залишено без змін.
25 січня 2022 року Верховний Суд повернув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі №540/4158/21 скаржнику.
В подальшому, 21 червня 2023 року, при повторному зверненні ОСОБА_1 з касаційною скаргою, Верховний Суд визнав неповажними підстави пропуску строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
10 квітня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року за нововиявленими обставинами.
Заява ОСОБА_1 мотивована наявністю істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст. 361 КАС України). 
Зокрема, заявник вказав, що 08 листопада 2022 року та 02 березня 2023 року Верховний Суд ухвалив рішення у справах №420/2473/22 та №600/870/22-а відповідно, в яких розглянув подібні до справи №540/4158/21 правовідносини з приводу припинення та відмови у виплаті передбаченої Постановою №713 щомісячної доплати у 2 000 грн до призначених за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 01 січня 1992 року №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ) пенсій, у зв`язку з їх перерахунком після 01 березня 2018 року згідно з судовими рішеннями.
ОСОБА_1 зазначає, що позитивні рішення на користь отримувачів такої доплати у вказаних справах Верховний Суд вмотивував змістом "Пояснювальної записки до проекту Постанови №713" (далі – Пояснювальна записка), звернувши увагу, зокрема, на те, що "після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків" (п.п.44 – 46 постанови Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі №420/2473/22 та п.п.31, 32 постанови Верховного Суду від 02 березня 2023 року у справі №600/870/22-а).
З юридичного аналізу цих фактів Верховний Суд висловився, що "обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2 000 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно ст.ст. 13, 21, 36 Закону №2262-ХП має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХП на підставі нормативно-правого акта компетентного органу", і, відповідно, "перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникло до 01 березня 2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії" (п.46 постанови Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі №420/2473/22 та п.31 постанови Верховного Суду від 02 березня 2023 року у справі №600/870/22-а), внаслідок чого "позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2 000 грн відповідно до Постанови №713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття Постанови №713 – поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року." (п.48 постанови Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі №420/2473/22 та п.31 постанови Верховного Суду від 02 березня 2023 року у справі №600/870/22-а).
Таким чином, ОСОБА_1 переконаний в тому, що саме дані Пояснювальної записки про те, що "пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму" та що "диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків", є тими даними, на підставі яких Верховний Суд встановив ті істотні обставини справи, з юридичного аналізу яких було визначено протиправність відмови пенсійного органу у виплаті передбаченої Постановою №713 щомісячної доплати призначених до 01 березня 2018 року за Законом №2262-ХІІ пенсій у зв`язку з їх перерахунками після цієї дати за рішеннями судів.
Отже, саме на підставі даних Пояснювальної записки було встановлено істотні для правильного вирішення справи обставини, що становлять її сутність, мають юридичне значення для взаємовідносин сторін та могли вплинути на рішення суду у справі №540/4158/21. 
ОСОБА_1 вказує, що об`єктивна неможливість для заявника та суду під час судового розгляду справи №540/4158/21 дізнатися про наявні на той час дані Пояснювальної записки, що дозволили б встановити істотні для правильного вирішення справи обставини, призвела до неправильного вирішення справи по суті.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ГУПФ України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року в зв`язку з тим, що вона постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги:
- збільшення пенсії апелянта після 01 березня 2018 року на понад 2 000 грн. внаслідок виконання судового рішення від 28 грудня 2020 року у справі №540/3163/20 та двох Законів України "Про Державний бюджет України" на 2018 та 2020 роки не обумовило втрату ним права на отримання передбаченої Постановою №713 щомісячної доплати, оскільки жодне з трьох встановлених судом збільшень після 01 березня 2018 року не було "переглядом (перерахунком)" пенсії згідно із Законом №2262-ХІІ;
- суд першої інстанції залишив поза увагою доводи заявника про те, що обчислення пенсії на виконання рішення суду "не є її переглядом або перерахунком в сенсі абз.3 п.1 Постанови №713" та, "що належне обчислення раніше не перерахованої належним чином пенсії не є її новим переглядом (перерахунком) в сенсі ч.3 ст. 51 №2262-ХІІ, оскільки її наступне належне обчислення не змінює ні дату, ні підставу самого перерахунку";
- перегляд справи за нововиявленими обставинами, на думку апелянта, не потребує нових доказів та їх нової оцінки судом, оскільки, з урахуванням нововиявленої обставини про те, що "після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків.", ті самі докази та ті самі встановлені на їх підставі факти про те, що перерахунки пенсії апелянта після 01 березня 2018 року відбулися на відмінних від Закону №2262-ХІІ підставах, обумовлюють ухвалення законного та обґрунтованого рішення з визнання права ОСОБА_1 на передбачену Постановою №713 щомісячну доплату;
- суд першої інстанції не навів в оскаржуваному рішенні доводи апелянта про відсутність у нього об`єктивної можливості ознайомитися з Пояснювальною запискою як внаслідок норми п.1 Указу №503, якою її оприлюднення не передбачено, так й тому, що проект Постанови №713 не публікувався для публічних консультацій, але й не спростував їх в оскаржуваному рішенні;
- суд першої інстанції також не надав належної оцінки наведеним позивачем доводам, що саме дані Пояснювальної записки про те, що "після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків.", є тією самою істотною для справи нововиявленою обставиною, оскільки саме вона призвела Верховний Суд до висновку про те, що "перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникло до 01 березня 2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії".
У відзиві ГУПФ України в Херсонській області на апеляційну скаргу вказується, що оскаржувана ухвала про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року за нововиявленими обставинами є законною, обґрунтованою, ухваленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому не підлягає скасуванню. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01 жовтня 2015 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п."б" ст. 13 Закону №2262-ХІІ. 
На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", ОСОБА_1 у 2018 році проведено перерахунок пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення від 07 березня 2018 року №ТХ27789.
В подальшому пенсія позивача перераховувалась 28 червня 2019 року на підставі Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" (з 01 липня 2019 року), 18 червня 2020 року на підставі Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" (з 01 липня 2020 року).
Також, пенсія позивача була перерахована в травні 2021 року за період з 01 квітня 2019 року на підставі рішення суду від 28 грудня 2020 року у справі №540/3163/20 за довідкою Херсонського обласного військового комісаріату від 26 серпня 2020 року №6/2/341 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року.
Після проведеного перерахунку розмір пенсії позивача з 01 квітня 2021 року становить 10 431,20 грн, що сторонами не заперечується.
На виконання Постанови №713 щомісячної доплати в сумі 2 000 грн пенсійним органом позивачу не встановлено та не виплачено.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність істотних для справи обставин для задоволення заяви позивача та перегляду рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року по справі №420/15789/21 за нововиявленими обставинами.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 243, 248, п.1 ч.2, ч.ч.4, 6 ст. 361 КАС України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Статтею 361 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно п.1 ч.2 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Приписами ч.4 ст. 361 КАС України встановлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Відповідно ч.6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Згідно п.1 ч.4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що нововиявлені обставини – це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.
Таким чином, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.
Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Отже, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.
При цьому, слід зауважити, що такі обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показами свідків тощо.
Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Істотність обставини означає те, що в разі, коли б суд мав можливість урахувати цю обставину при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат її вирішення. Ознаку "не були і не могли бути відомі особі" потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за умови добросовісного ставлення до справи, тоді така підстава для перегляду судового акта відсутня.
Отже, істотні для справи обставини це ті, що становлять сутність справи та мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, могли вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існували під час розгляду адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.
При цьому, нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення.
Також, слід розрізняти нововиявлені обставини, як факти та нові докази, як підтвердження факту. Нововиявлені обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами й не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались адміністративним судом у процесі розгляду справи. Перегляд та скасування постанови або ухвали, яка набрала законної сили, на підставі необґрунтованого ствердження про відкриття нових обставин не припустимий.
Отже, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постанові від 12 серпня 2021 року у справі №814/2015/17.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження.
На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Як вже зазначалося колегією суддів, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 обґрунтовував наявністю істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, а саме: твердження Пояснювальної записки до проекту Постанови №713, аналіз якої відображено в рішеннях Верховного Суду прийнятих вже після розгляду даної справи в Херсонському окружному адміністративному суді.
Так, колегія суддів вважає помилковими вказані доводи ОСОБА_1 , оскільки Регламент Кабінету Міністрів України встановлює порядок проведення засідань Кабінету Міністрів України, підготовки та прийняття рішень, визначає інші процедурні питання його діяльності у мирний час і в умовах правового режиму воєнного стану.
Згідно ч.5 параграфу 32 Регламенту, проекти актів Кабінету Міністрів оформляються згідно з Правилами підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року №870.
Відповідно п.1 ч.1 параграфу 50 Регламенту, до проекту акта Кабінету Міністрів додаються, зокрема, Пояснювальна записка. 
Як вбачається з постанови Верховного Суду від 08 листопада 2022 року по справі №420/2473/22 (п.44) відповідно до Пояснювальної записки до проекту Постанови №713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року, які мають місце після перерахунку пенсії. 
В преамбулі Постанови №713 зазначено ціль її прийняття, а саме "з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам…".
Таким чином, вказана ціль Пояснювальної записки і відповідає преамбулі Постанови №713.
З огляду на викладене, Пояснювальна записка передувала створенню проекту Постанови №713, є невід`ємним документом, який додається до проектів Постанов Кабінету Міністрів України, а отже відноситься до норм матеріального права.
Ціль зазначена у Пояснювальній записці прийняття проекту Постанови Кабінету Міністрів України дублюється у постанові Кабінету Міністрів України за №713, а тому твердження позивача про те, що зміст Пояснювальної записки не був і не міг бути відомий є хибним.
Таким чином, приймаючи 18 жовтня 2021 року рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову з підстав відсутності права на доплату, передбаченого п.1 Постанови №713, Херсонський окружний адміністративний суд вже врахував твердження Пояснювальної записки, яка є невід`ємним документом, що додавався до проекту Постанови №713, а тому істотність обставин на які посилається заявник як на нововиявлені, не має наслідок прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке вже було прийняте.
З огляду на викладене, "твердження" Пояснювальної записки, на які посилається апелянт, не можуть бути (в розумінні вимог п.1 ч.2 ст. 361 КАС України) істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом, та не були відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вищевказані обставини не можуть бути підставою для перегляду рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року по справі №420/15789/21, оскільки не є нововиявленими в розумінні вимог п.1 ч.2 ст. 361 КАС України.
Також, колегія суддів вказує, що у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2022 року по справі №420/2473/22, в якій робиться посилання на зміст Пояснювальної записки до проекту Постанови №713, зроблено висновок щодо неправильного застосування судом норм матеріального права, що не є нововиявленою обставиною.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 31травня 2023 року.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2023 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.