П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  127/13260/23                               Головуючий суддя 1-ої інстанції - Клапоущак С.Ю.   
                                                            Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
07 вересня 2023 року                                                                                           м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
08 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АА №00007276 від 14 квітня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2023 позов задоволено.
Постанову серії АА №00007276 від 14.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень - скасовано. Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у скарзі. 
Представник відповідача в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила скасувати рішення суду першої інстанції, з підстав викладених у апеляційній скарзі.
Позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, колегія суддів продовжила розгляд справи в порядку письмового провадження.
За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 14 квітня 2023 року серії АА №00007276, 20 березня 2023 року о 21.39 год. за адресою: Н-03 Житомир – Чернівці, км 246+654 зафіксовано транспортний засіб «Volvo FHАЗС», д.н.з. НОМЕР_1 , при русі якого, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,724% (3,889 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень.
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що WIM системою зафіксовано завищені вагові параметри транспортного засобу, жоден із результатів автоматичної фіксації вимірювального пристрою хоч з похибкою, хоч без похибки, не відповідає дійсності і суперечить фактичним технічним параметрам транспортного засобу позивача. 
Суд першої інстанції зазначив, що вага вантажу, що перевозився, становить 48766-7300-7300=34166 кг, 34166 кг : 0,85 (щільність нафти сирої, згідно з протоколом досліджень ПАТ «Укрнафта» №01/01/09/12/14/03/-02/01/45 від 23.01.2023 «Результати фізико-хімічного аналізу проб нафти) = 40195 літрів; 40195-32000 = 8195 літрів, більше ніж вміщається у дану цистерну. Якщо ж прорахувати результати автоматичної фіксації із урахуванням похибки вагів, то загальна маса становить 43889, 4 кг – 7300 – 7300 = 29289,4 кг; 29289,4: 0,85 (щільність нафти сирої) =34458,12 літрів; 34458,12-32000=2458,12 літрів, більше ніж вміщається у дану цистерну. 
У суду є сумніви щодо правильності вагових показів комплексного технічного засобу марки WIM14,14, оскільки це є вимірювальна техніка, яка потребує щорічної повірки.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України “Про дорожній рух”, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 “Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування” до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.
Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Згідно з пунктом 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тонн; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тонни; навантаження на вісь: на одинарну вісь – 11,5 тон; на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр – 11,5 тон; від 1 до 1,3 метра – 16 тон; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах – 18; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни – 19; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни – 23 тон; від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів – 20 тон; на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше – 21 тон; понад 1,3 до 1,4 метра – 24 тон.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами".
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.
Таким чином, пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових, так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.
Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, в ній зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей – 5 шт.; відстань між вісями 1-2: 3710 мм, 2-3: 4370 мм, 3-4: 1310 мм, 4-5: 1320 мм; навантаження на вісь 1-8531 кг, 2-11707 кг, 3-10111 кг, 4-9444 кг, 5-8973 кг; загальна маса – 48766 кг.
Відповідно, на думку відповідача, позивач допустив рух транспортного засобу із перевищенням зазначених пунктом 22.5 ПДР України нормативних параметрів: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,724% (3,889 тонн). 
Однак, у суду апеляційної інстанції, як і в суду першої інстанції, виникають сумніви щодо правильності вагових показів комплексного технічного засобу марки WIM14, 14.
Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль «Volvo FHАЗС», д.н.з. НОМЕР_1 , його маса без завантаження складає 7300 кг.
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на причіп «LDS», д.н.з. НОМЕР_3 , його маса без навантаження на нього становить 7300 кг.
Із свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки, виданого ДП «Вінницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» автоцистерна «LDS», д.н.з. НОМЕР_3 , калібрована і становить 32000 літрів.
Згідно із товарно-транспортною накладною №20/1 від 20 березня 2023 року перевозилась сира нафта, її вага становила 24300 кг.
На підставі вищенаведених даних можна визначити загальну масу транспортного засобу з причепом і вантажем, яка становить 38900 кг (7300+7300+24300 кг). Якщо підрахувати результати автоматичної фіксації, то за цими даними фактично зафіксовані параметри транспортного засобу становлять 48766 кг. Тобто, вага вантажу, що перевозився, становить 48766-7300-7300=34166 кг, 34166 кг : 0,85 (щільність нафти сирої, згідно з протоколом досліджень ПАТ «Укрнафта» №01/01/09/12/14/03/-02/01/45 від 23.01.2023 «Результати фізико-хімічного аналізу проб нафти) = 40195 літрів; 40195-32000 = 8195 літрів, більше ніж вміщається у дану цистерну. 
Якщо ж прорахувати результати автоматичної фіксації із урахуванням похибки вагів, то загальна маса становить 43889, 4 кг – 7300 – 7300 = 29289,4 кг; 29289,4: 0,85 (щільність нафти сирої) =34458,12 літрів; 34458,12-32000=2458,12 літрів, більше ніж вміщається у дану цистерну.
Доводи апелянта про те, що місткість вказаної цистерни становить 52000 літрів не знайшли свого підтвердження. 
З цих підстав, враховуючи наведений розрахунок, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що WIM системою зафіксовано завищені вагові параметри транспортного засобу, жоден із результатів автоматичної фіксації вимірювального пристрою хоч з похибкою, хоч без похибки, не відповідає дійсності і суперечить фактичним технічним параметрам транспортного засобу позивача.
Як вбачається з приєднаної до позову товарно-транспортної накладної, автомобіль перевозив нафтопродукт, що є рідким вантажем.
Таким чином, достовірність зроблених вимірювань рідкого вантажу, який перевозився, є сумнівною.
Щодо доводів апелянта, які стосуються кольорів автоцистерни, а саме, що візуальний аналіз двох автоцистерн з одним номерним знаком свідчить про їх очевидну відмінність, то слід зазначити, що як вбачається зі змісту листа за підписом заступника директора Вінницького НДЕКЦ МВС України Сьомченкова О., колір автоцистерни визначається по шасі (рами). Колір автоцистерни може бути різний в залежності від її обшивки. При цьому, з наявних в матеріалах справи фотокопій не вбачається, що це дві різні автоцистерни.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що є недоведеними вчинення позивачем, як власником транспортного засобу, порушень, передбачених пунктом 22.5 ПДР України та наявності події адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови серії АА №00007276 від 14.04.2023 є правильними та обґрунтованими, отже відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3   статті 272 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.