ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2023 р.	Справа № 520/4493/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання  Шаповал В.Ю.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Харківської міської ради, Харківського міського голови Терехова Ігоря Олександровича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2022, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В.,  м. Харків, повний текст складено 17.08.22 по справі № 520/4493/22
за позовом            ОСОБА_1      
до          Харківського міського голови Терехова Ігоря Олександровича  ,  Харківської міської ради , Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради                     
про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, Харківської міської ради, Харківського міського голови Терехова Ігоря Олександровича, в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд: - поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради з 03.02.2022, скасувавши розпорядження Харківського міського голови Терехова І.О. від 31.01.2022 № 114/2к «Про звільнення з займаної посади» в частині звільнення ОСОБА_1 , начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, 02.02.2022 у зв`язку зі змінами в організації праці згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку; - стягнути з Харківської міської ради  на користь ОСОБА_1  середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 03.02.2022 по дату прийняття рішення суду про поновлення позивача на посаді.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року  адміністративний позов ОСОБА_1  задоволено. Скасовано розпорядження Харківського міського голови Терехова І.О. від 31.01.2022 № 114/2к «Про звільнення з займаної посади» в частині звільнення ОСОБА_1 , начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, 02.02.2022 у зв`язку зі змінами в організації праці згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради з 03.02.2022. Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 122245,92 грн, з відрахуванням обов`язкових платежів. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
Харківська міська рада, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу , вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин справи, є незаконним та необґрунтованим, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Харківсьий міський голова Терехова І.О., не погодившись з рішення суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу , вважає , що рішення суду не відповідає вимогам ст. 317 КАС України, є необгрунтованим, судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, а отже рішення суду першої інстанції є таким, що підлягає скасуванню. Посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі, просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 , ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 
ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційні скарги , вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 прийняте з повним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, за доведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, відповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з правильним застосування норм матеріального права та без порушень норм процесуального права. Разом з цим, апеляційні скарги Харківського міського голови та Харківської міської ради не підлягають задоволенню, оскільки доводи  викладені в них не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Просить відмовити у їх задоволенні , рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої заперечення проти задоволення апеляційних скарг.
Представник ХМР підтримав вимоги апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи у їх сукупності , колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_1 проходила публічну службу на посаді начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради.
Пунктом 1.2 рішення Харківської міської ради від 12.10.2021 №199/21 передбачено утворення Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, Інспекції з благоустрою Департаменту інспекційної роботи Харківської міської ради.
Головою комісії з реорганізації Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради щодо позивачки було складено попередження про наступне вивільнення і у вказаному попередженні запропонована вакансія головного спеціаліста – інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №4 Інспекції з паркування Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради.
Позивачка отримала зазначене попередження 01.12.2021. На час вручення вказаного попередження та до моменту звільнення згоду на призначення на запропоновану посаду не надала.
Розпорядженням Харківського міського голови від 31.01.2022 №114/2к позивачка була звільнена з займаної посади у зв`язку зі змінами в організації праці згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку.
Позивачка не погодилась з зазначеним розпорядженням відповідача, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачами підстав звільнення з посади та дотримання процедури такого звільнення позивачки ОСОБА_1 , передбачених приписами п.1 ст. 40 КЗпП України, що є підставою для скасування спірного розпорядження та поновлення позивачки на посаді, з якої її було звільнено.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2 Розділу VII Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.
Згідно з ст. 10 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посаду сільського, селищного, міського голови в порядку, встановленому Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні"; на посаду голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад шляхом обрання відповідною радою; на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, старости шляхом затвердження відповідною радою; на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", керівники відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради призначаються на посаду і звільняються з посади сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради одноособово, а у випадках, передбачених законом. - за погодженням з відповідними органами виконавчої влади.
Тобто, всі інші працівники органів місцевого самоврядування, окрім чітко визначених у ст. 10 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", приймаються на службу шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання утворення за поданням сільського, селищного, міського голови інших виконавчих органів ради.
Згідно ч. 3 ст. 52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою (у тому числі з метою забезпечення надання адміністративних послуг у строк, визначений законом) в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.
Отже, питання подальшого комплексу організаційно-правових процедур, пов`язаних із створенням, реорганізацією або припиненням виконавчих органів ради не віднесено законодавцем до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради.
Так, Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради створений на підставі рішення Харківської міської ради від 09.12.2020 №7/20 у редакції рішення 4 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 21.04.2021 №98/21 у якості юридичної особи публічного права.
Позивач проходила публічну службу на посаді начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради.
Пунктом 1.2 рішення Харківської міської ради від 12.10.2021 №199/21 передбачено утворення Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, Інспекції з благоустрою Департаменту інспекційної роботи Харківської міської ради.
Відповідно до п. 1.3.2 рішення Харківської міської ради від 12.10.2021 №199/21 передбачено припинення діяльності Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради у зв`язку із реорганізацією шляхом приєднання до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради.
Таким чином, правонаступником Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради визначено Департамент земельних відносин Харківської міської ради.
Пунктом 1.4 рішення Харківської міської ради від 12.10.2021 №199/21 делеговано одночасно секретарю Харківської міської ради, який здійснює повноваження Харківського міського голови та виконавчим органам Харківської міської ради вжиття повноважень, пов`язаних із реорганізацією.
На виконання рішення Харківської міської ради від 12.10.2021 №199/21 секретарем Харківської міської ради, як Харківським міським головою видано розпорядження від 10.11.2021 №215 про затвердження складу комісії з реорганізації Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, головою комісії з реорганізації призначено - Кузьміна Сергія Сергійовича, заступника Харківського міського голови з питань цифрової трансформації.
Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, то за відсутності заперечень органу місцевого самоврядування (а у даному конкретному випадку навпаки - за згоди у формі делегування права на вчинення конкретних дій) сільський, селищний, міський голова повноважний прийняти рішення про призначення голови ліквідаційної комісії означених суб`єктів права, адже обсяг управлінських та організаційно-розпорядчих повноважень керівника ліквідаційної комісії не перевищує обсягу управлінських та організаційно-розпорядчих повноважень керівника виконавчого органу сільської, селищної, міської ради.
Колегія суддів зазначає, що делегування Харківською міською радою повноважень на виконання процедури реорганізації секретарю Харківської міської ради, як Харківському міському голові не суперечить Закону та не спричиняє порушення жодних прав позивача, як найманого працівника посадової особи місцевого самоврядування.
Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільський, селищний, міський голова вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру".
Тобто, законодавством не покладено на сільського, селищного, міського голову обов`язок особисто здійснювати заходи, пов`язані із створенням, реорганізацією або припиненням виконавчих органів ради, заборони з приводу делегування частини цих повноважень, як роботодавця іншим посадовим особам місцевого самоврядування у законодавстві відсутні.
В Законі України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та в Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні" не визначена процедура попередження службовця про майбутнє звільнення із займаної посади у зв`язку із ліквідацією виконавчого органу сільської, селищної, міської ради суб`єкта владних повноважень чи у зв`язку із організаційно-штатними змінами у структурі ради або виконавчого органу сільської, селищної, міської ради суб`єкта владних повноважень.
Проте, відповідна процедура визначена ст. 87 Закону України "Про державну службу" та ст. 49-2 Кодексу законів про працю України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (п. 1 ч. 1 ст. 87); ліквідація державного органу (п. 1-1 ч. 1 ст. 87).
Штатний розпис Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради складав - 262 посади. Штатний розпис Департаменту земельних відносин Харківської міської ради складає - 110 посад. Штатний розпис Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради складає - 132 посади. 
Отже, саме в результаті реорганізації має місце скорочення показника чисельності працівників.
Крім того, у листі від 07 квітня 2011 року № 114/06-187-11 «Щодо надання роз`яснення» Міністерство праці та соціальної політики України зазначило, що скорочення чисельності та скорочення штату - поняття не тотожні. Чисельність працівників - це списочний склад працюючих, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості. Штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.
Як вбачається з матеріалів справи , в результаті змін до структури виконавчих органів  ХМР припинено діяльність Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради , Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради яку очолювала ОСОБА_1 припинено, тобто, відбулося скорочення посади державної служби, яку займала позивач.
Враховуючи наведене , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо недоведеності відповідачами наявності змін в організації виробництва і праці.
Згідно з ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу", суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Відповідно до ст. 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Судовим розглядом встановлено, що головою комісії з припинення діяльності Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради щодо позивача складено попередження про наступне вивільнення. У вказаному попередженні позивачу запропонована посада - інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №4 Інспекції з паркування Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради.
Колегія суддів зазначає , що законодавство не містить приписів про виключність повноважень міського голови особисто проводити ознайомлення публічного службовця із текстами розпорядчих документів про організаційно-штатні зміни структури місця роботи, особисто вручати повідомлення про майбутнє вивільнення та особисто пропонувати вакантні посади.
Такі обов`язки можуть виконуватися альтернативно або суб`єктом призначення, або керівником роботодавця - Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, від імені якого діє комісія з припинення.
Єдиною уповноваженою особою Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради та Управління земельних відносин Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради з моменту створення комісії з ліквідації цих виконавчих органів є голова ліквідаційної комісії Кузьмін Сергій Сергійович - заступник міського голови з питань цифрової трансформації.
Саме він, відповідно до вимог КЗпП України та визначеної компетенції, мав право попереджати про майбутнє вивільнення працівників та пропонувати посади у новоствореному виконавчому органі працівникам департаменту, що ліквідується.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.12.2019          у справі № 591/3053/16а.
Тобто, попередження про наступне вивільнення та пропозиція позивачу про можливість обійняти посаду у новоствореному органі ґрунтується була запропонована уповноваженою особою - головою комісії комісії з реорганізації Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради.
Як свідчать матеріали справи, 01.12.2021 позивач отримала зазначене попередження та на час вручення вказаного попередження та до моменту звільнення згоду на призначення на запропоновану посаду не надала.
Враховуючи заборону на переведення держслужбовця на іншу посаду без його згоди, то ненадання держслужбовцем, якого попереджено про наступне вивільнення, згоди на переведення на іншу посаду упродовж визначеного строку, може вважатись відмовою від запропонованої посади.
Розпорядженням Харківського міського голови від 31.01.2022 № 114/2к "Про звільнення з займаної посади" звільнено з займаної посади ОСОБА_1 -  начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради 02.02.2022 у зв`язку зі змінами в організації праці згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку.
Колегія суддів зазначає, що закон не зобов`язує суб`єкта призначення/керівника державної служби/роботодавця проводити ознайомлення службовця із текстами розпорядчих документів про організаційно-штатні зміни структури місця роботи або з мотивами вчинення відповідних управлінських волевиявлень, адже найманий працівник об`єктивно не може мати інтересу на збереження у недоторканності робочого місця, організаційної структури місця роботи чи місця роботи як такого.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником відповідача зазначено, що на момент повідомлення про майбутнє вивільнення серед підходящих позивачу посад вакантною була лише та яка була запропонована, а саме інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №4 Інспекції з паркування Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, на час вручення повідомлення, на всі інші вакантні посади були прийняті інші працівники.
В силу приписів законодавства зобов`язання роботодавця обмежуються вжиттям заходів щодо забезпечення працевлаштування осіб, посади яких скорочуються, у штаті юридичного правонаступника, а не в інших самостійних виконавчих органах Харківської міської ради, підприємствах та установах Харківської міської ради.
Доводів щодо дотримання відповідачем вимог статті 42 КЗпП України стосовно проведення порівняльного аналізу кандидатури позивача на предмет визначення переважного права на залишення на роботі позивачкою не наводяться.
Тобто, вказані встановлені по справі обставини спростовують доводи позивача, що відповідачем в спірних правовідносинах порушено права ОСОБА_1 . Зважаючи на наведене вище, апеляційним судом встановлено, що виносячи оскаржуване розпорядження, відповідач діяв правомірно та в межах своїх повноважень.
Враховуючи встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги  задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 по справі № 520/4493/22 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким   в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.О. Бегунц    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  01.08.2023 року