ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/726/21  Номер провадження 22-ц/814/1539/23	Головуючий у 1-й інстанції Даниленко Т.П.  Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Гальонкіна С.А.,
суддів Карпушина Г.Л., Пилипчук Л.І.,
при секретарі Андрейко Я.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Харківобленерго» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Харківобленерго» про захист прав споживача.
Позов обґрунтовано тим, що АТ «Харківобленерго» не надає йому послуг з постачання електричної енергії, оскільки таким постачальником є ПрАТ «Харківобленерго». Раніше до 01 січня 2019 року АТ «Харківобленерго» постачав електричну енергію на підставі примусового укладення договору про надання послуги з електропостачання по факту споживання позивачем електричної енергії. На цей час АТ «Харківобленерго» надає позивачу послугу з розподілу електричної енергії на тих же умовах оскільки на його вимогу не уклало з ним новий договір. До 01 січня 2019 року він сплачував кошти за отриману послугу з електропостачання на рахунок АТ «Харківобленерго». На цей час він сплачує кошти за постачання електричної енергії на рахунок ПрАТ «Харківенергозбут». Вважає, що між ним та АТ «Харківобленерго» взагалі не укладено будь-якого договору на підставі норм законодавчої бази України, а послуга надається на підставі нормативного акту НКРЕКП, на особистий розсуд надавача послуги. Вказує, що нормативні акти НКРЕКП не мають юридичної сили, тому у співвідношеннях між позивачем та АТ «Харківобленерго» діють виключно норми законів та Конституції України. В грудні 2020 року, з поштової скриньки позивач вилучив папірець оформлений Мереф`янським РВ АТ «Харківобленерго» з нарахуванням боргу у розмірі 234.40 гривень, з якого не зрозуміло за що він нарахований. Зазначений папірець не містить будь якої інформації про тариф, а ціна в ньому визначена відповідачем, з не зрозумілих міркувань. За вказаних обставин відповідач порушує його права як споживача, так як не виконує вимогу ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо порядку оформлення платіжного документу, у доступній для розуміння формі. Крім того вважає, що визнавши право споживача порушеним, суд повинен одночасно самостійно визначити суму відшкодування завданої позивачу моральної шкоди. 
Просив зобов`язати АТ «Харківобленерго» надати платіжний документ щодо виникнення заборгованості у сумі 234,40 грн. у доступній для сприйняття та легкій для розуміння формі, яка визначає підстави нарахування боргу за надану йому послугу. Вирішити питання щодо відшкодування йому завданої шкоди порушенням прав споживача, шляхом надання платіжного документу, що оформлений з порушенням вимог ЗУ «Про захист прав споживачів». 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 червня 2021 року в задоволенні позовної заяви  ОСОБА_1 до АТ «Харківобленерго» про захист прав споживача відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг
Не погодившись з зазначеним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив  ОСОБА_1 . Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи апеляційної скарги
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції застосував положення правил роздрібного ринку електричної енергії, які затвердженні постановою НКРЕКП, а не положення Закону України «Про захист прав споживачів». Також звертає увагу, що в позові він оскаржує конкретне порушення його права споживача на отримання доступної інформації, а не визначення суми заборгованості.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з`явився.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
З матеріалів справи вбачається, що 24 червня 2014 року між ОСОБА_1 і АК «Харківобленерго» укладено Договір № 24572 про користування електричною енергією.
Відповідно до рахунку за електричну енергію від 11 листопада 2020 року № 8535160657 у ОСОБА_1  за адресою:  АДРЕСА_1 , особистий рахунок №  НОМЕР_1 , за період до 01 січня 2019 року утворилась заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 234 грн. 40 коп. При цьому зазначено, що нараховано по ПО 460 кВтг (до 100 кВтг-100 кВтг, більше 100 кВгд – 360 кВтг), з них день: 280 кВтг, ніч: 180 кВтг.
При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що між сторонами виник спір з приводу неналежного оформлення відповідачем платіжного документу, який не дає можливим встановити підстави нарахування заборгованості у розмірі 234,40 грн. за особовим рахунком позивача.
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відносини у сфері надання послуг з постачання електроенергії регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії», статтею 714 ЦК України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання   у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312, які набули чинності з 11 червня 2018 року (з подальшими змінами) (далі - Правила), і є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку під час здійснення діяльності з розподілу, передачі, постачання (продажу) електричної енергії споживачу, надання послуг комерційного обліку. 
Частиною 2 статті 49 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що відносини між основним споживачем та користувачами, що живляться від його мереж, та оператором системи розподілу та/або оператором системи передачі регулюються кодексом систем розподілу, кодексом системи передачі, правилами роздрібного ринку та договорами, укладеними на їх основі.
Згідно з пунктом 4.13 Правил № 312 для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.
Пунктом 4.14 передбачено, що платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу.
Платіжні документи (рахунки) надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно.
Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. 
Відповідно до пункту 9.1.8. інформація, яка надається споживачу в платіжному документі, повинна бути викладена у доступній для сприйняття та легкій для розуміння формі (за необхідності з додатковими роз`ясненнями, якщо така інформація надається вперше). Дані повинні відображатися з високим рівнем інформативної якості (наприклад, з використанням графічного представлення інформації, з візуально проставленими акцентами на більш важливій та/або цікавій інформації тощо) .
Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційної веб-сторінки для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки. ( пункт 5.10. зазначених Правил)
Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1 статті 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Аналізуючи відповідність платіжного документу, копія якого надана позивачем, вимогам чинного законодавства в тому числі Правилам № 312, колегія суддів не вбачає порушення прав позивача. У свою чергу суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що зазначений платіжний документ містить всі обов`язкові реквізити, передбачені Правилами роздрібного ринку електроенергії.
Норми чинного законодавства не містять вимог щодо обов`язкового зазначення в платіжному документі тарифів та порядку розрахунку вартості послуг.
Тоді як підпунктами 15, 16 пункту 5.1.2. Правил встановлено, що оператор системи зобов`язаний: повідомляти споживача та електропостачальника письмово або в місцях оплати за електричну енергію згідно з договором про розрахунково-касове обслуговування з відповідною фінансовою установою, через власний вебсайт у мережі Інтернет, особистий кабінет споживача про зміни тарифів (цін) на послугу з розподілу електричної енергії не пізніше ніж за 20 днів до введення їх в дію; на вимогу споживача та/або електропостачальника надавати інформацію щодо цін і тарифів на послугу з розподілу (передачі) електричної енергії, якості електричної енергії, порядку оплати та режимів споживання електричної енергії.
Тобто зазначена інформація щодо тарифів та цін може бути отримана споживачем на підставі його звернення до оператора, а про зміни тарифів споживач повідомляється у встановленому порядку окремо від надання платіжного документу.
При цьому позивачем не надано належних та достовірних доказів порушення відповідачем його прав, в тому числі на інформацію.
Щодо інших доводів, наведених в апеляційній скарзі 
Недоведеними є твердження ОСОБА_1 про порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживачів», а саме про ведення останнім агресивної підприємницької практики.
Так, відповідно до частини 4 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції.
При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії.
Однак позивачем не наведено жодних ознак агресивної підприємницької практики та не надано відповідних доказів.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 червня 2021 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 11 вересня 2023 року

Головуючий                         С.А. Гальонкін 

Судді                         Г.Л. Карпушин

                                                                       Л.І. Пилипчук