ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №580/6457/22                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Грибан І.О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року, прийнятого у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про скасування розпорядження, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, в якому просила суд визнати:
визнати незаконним та скасувати розпорядження відповідача № 5 від 02.12.2021;
визнати протиправними дії відповідача щодо видачі розпорядження № 5 від 02.12.2021 про передачу цивільної справи № 705/4415/20 до Христинівського районного суду Черкаської області неповноважною особою;
зобов`язати відповідача організувати роботу суду для забезпечення передачі справи № 705/4415/20 повноважною особою.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Позивачка вказує, що голова суду має право виконувати лише адміністративні повноваження, які не стосуються процесуальної діяльності.
На момент розгляду даної справи національним законодавством створено правову колізію, так як голова суду не здійснює процесуальні діяльність за своїми функціональними обов`язками, а тому норма статті 31 Цивільного Процесуального Кодексу України свідчить про її невідповідність Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що створено з метою нівелювання принципу правової визначеності , який є основним принципом верховенства права і дає можливість його застосування у раз необхідності.
На думку позивачки, державою не забезпечено принцип юридичної визначеності в будь-якому процесуальному законі , так як дане питання не передбачає у будь-який спосіб оскаржити акт індивідуальної дії - розпорядження голови суду про передачу справи на розгляд іншого суду, так як, фактично це суперечить адміністративним функціям голови суду. Аналогічно, у разі незаконності вказаного розпорядження відсутній будь-який механізм його оскарження
Позивачка вважає, що суддя Руденко А.В. не виконала завдання адміністративного судочинства та не встановила невідповідність норми статті 31 Цивільного Процесуального Кодексу України, статей 3, 19 Конституції України та іншим Законам України.
Також, позивач вважає, що під час розгляду справи, суд першої інстанції вчинив численні порушення норм матеріального та процесуального права та дійшов зухвалого висновку про відсутність порушеного права позивача, що вчинив на користь колег, що є грубими порушеннями процесуального закону, викладеного у нормі ч. 1 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України щодо забезпечення рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Окрім того, судом першої інстанції грубо порушено норму ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме: суддя Руденко А.В. повністю проігнорувала доводи позивача та прийняла до уваги відзив відповідача, поданий з порушенням строку його подачі та підписаним неповноважною особою, що вчинила умисно та свідомо.
Позивач вважає, що під час прийняття оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не виконано вимоги статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, що таке рішення жодним критеріям норм процесуального права не відповідає.
Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.
Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 виконує обов`язки голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області з 15.10.2020 на підставі ч. 3 ст. 24 закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з вакантними посадами голови суду та заступника голови суду, як суддя, яка має найбільший стаж роботи на посаді судді в Уманському міськрайонному суді Черкаської області.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 №17/0/15-17 ОСОБА_2 тимчасово відсторонена від здійснення правосуддя.
05.11.2020 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» про захист прав споживачів, яка була зареєстрована за № 705/4415/20.
Шляхом автоматизованого розподілу справу № 705/4415/20 було передано для розгляду судді Білик О.В.
У зв`язку із перебуванням судді Білик О.В. у відпустці по догляду за дитиною шляхом автоматизованого розподілу справу № 705/4415/20 було передано на розгляд судді Єщенко О.І.
Суддя Єщенко О.І. та в подальшому судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області, яким була розподілена справа № 705/4415/20: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заявили та задовольнили заяви про самовідвід у справі № 705/4415/20.
02.12.2021 був здійснений повторний автоматизований розподіл справи № 705/4415/20 муж суддями, проте відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями призначення не відбулось, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи з наступних підстав: суддя ОСОБА_2 відсторонена від здійснення правосуддя у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності; суддя Гончарук В.М. не має повноважень на розгляд справ у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну перебування на посаді судді; суддя Білик О.В. перебуває у відпустці по догляду за дитиною; судді Єщенко О.І., Годік Л.С., Гудзенко В.О. та Піньковський Р.В. слухали дану справу та були відведені, що виключає можливість подальшого розгляду даної цивільної справи.
Оскільки штатна чисельність суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області складала 14 суддів, 7 посад з яких були вакантними, а 7 суддів не могли брати участь у розгляді цивільної справи № 705/4415/20 з поважних причин, внаслідок чого була відсутня можливість утворити новий склад суду для розгляду справи, в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області Горячківською Л.В. було прийнято розпорядження № 5 02.12.2021, згідно якого справу № 705/4415/20 було передано для розгляду до Христинівського районного суду Черкаської області як найбільш територіально наближеного до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.
Вважаючи вказане розпорядження незаконним, а свої права порушеними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої виходив з того, що розпорядження голови суду про передачу справи на розгляд до іншого суду є індивідуальним актом, виданим головою суду як посадовою особою в межах наданих йому повноважень. 
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи.
За приписами ч. 4 ст. 31 ЦПК України передача справи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.
Таким чином, згідно вказаних норм, у випадку неможливості утворення нового складу суду цивільна справа підлягає передачі за розпорядженням голови суду до найбільш територіально наближеного суду.
Як вказано вище, у зв`язку з неможливістю утворення нового складу суду для розгляду цивільної справи в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області Горячківська Л.В. прийняла розпорядження № 5 від 02.12.2021, згідно якого справу № 705/4415/20 передано для розгляду до Христинівського районного суду Черкаської області, як найбільш територіально наближеного до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.
Як вірно встановив суд першої інстанції та підтверджено змістом апеляційної скарги, спірним у цій справі є питання, чи відноситься видання головою суду розпорядження про передачу справи до іншого суду процесуальною діяльністю.
Згідно частин 1, 12 ст. 20 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) адміністративними посадами в суді є посади голови суду та заступника (заступників) голови суду.
Перебування судді на адміністративній посаді в суді не звільняє його від здійснення повноважень судді відповідного суду, передбачених цим Законом.
Керуючись частинами 1 та 2 ст. 24 Закону № 1402-VIII голова місцевого суду:
1) представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами;
2) визначає адміністративні повноваження заступника голови місцевого суду;
3) контролює ефективність діяльності апарату суду, погоджує призначення на посаду керівника апарату суду, заступника керівника апарату суду, а також вносить подання про застосування до керівника апарату суду, його заступника заохочення або накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства;
4) видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ;
5) повідомляє Вищу кваліфікаційну комісію суддів України та Державну судову адміністрацію України, а також через веб-портал судової влади про вакантні посади суддів у суді у триденний строк з дня їх утворення;
6) забезпечує виконання рішень зборів суддів місцевого суду;
7) організовує ведення в суді судової статистики та інформаційно-аналітичне забезпечення суддів з метою підвищення якості судочинства;
8) сприяє виконанню вимог щодо підвищення кваліфікації суддів місцевого суду;
9) вносить на розгляд зборів суду пропозиції щодо кількості та персонального складу слідчих суддів;
10) здійснює інші повноваження, визначені законом.
Голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.
Частина 1 ст. 56 Закону № 1402-VIII встановлює, що права судді, пов`язані зі здійсненням правосуддя, визначаються Конституцією України, процесуальним та іншими законами.
За приписами ч. 1 ст. 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Частина 1 ст. 33 ЦПК України встановлює, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.
Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
Проаналізувавши вказані норми, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що передача справи за розпорядженням голови суду до іншого суду не відноситься до процесуальної діяльності судді при вирішенні цивільної справи, оскільки справа на його розгляд не передається, а розпорядження голови суду про передачу справи до іншого суду не є процесуальним рішенням у розумінні ч. 1 ст. 258 ЦПК України. А розпорядження голови суду про передачу справи на розгляд до іншого суду є індивідуальним актом, виданим головою суду як посадовою особою в межах наданих йому повноважень. Отже ОСОБА_2 , виконуючи обов`язки голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області, діяла як посадова особа, а не як суддя при вирішенні цивільної справи, внаслідок чого розпорядження № 5 від 02.12.2021 про передачу справи до Христинівського районного суду Черкаської області не пов`язане із здійсненням процесуальної діяльності, а є індивідуальним актом управлінського характер, відтак є законним і не підлягає скасуванню. Також, як вірно вказав суд першої інстанції, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо видачі спірного розпорядження та зобов`язання відповідача організувати роботу суду для забезпечення передачі справи №705/4415/20 повноважною особою, є похідними та не підлягають задоволенню, оскільки таке, як вказано вище, є законним.
Щодо доводів апеляційної скарги, що відповідач подав відзив на позовну заяву з порушенням строку, визначеного ухвалою про відкриття провадження у даній справі, колегія суддів зазначає, що таке порушення норм процесуального права, у відповідності до ч. 3 ст. 317 КАС України не відноситься до випадків порушення процесуального права, які є підставою для обов`язкового скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи позивача щодо невідповідності приписі ст. 31 ЦПК України Коснтитуції України та іншим Законам України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач не вказує в чому саме виявляється така невідповідність. Крім того, як є загальновіцдомим, ст. 31 ЦПК України на даний час неконституційною не визнавалась.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О. Грибан