Номер провадження: 22-з/813/328/23 
Справа № 521/13300/19
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Громіка Р.Д., 
суддів - Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
за участю секретаря - Триколіч І.Б.,
розглянувши заяву адвоката Соловйова Віктора Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною,

встановив:
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав задоволено частково. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволено частково.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 15 серпня 2022 року адвокат Соловйов В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 12 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 змінено, доповнено резолютивну частину рішення суду наступним: «Попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання неповнолітнього ОСОБА_3 . Покласти на орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради обов`язок контролю стосовно виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 ». В решті рішення в цій частині залишено без змін. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 скасовано. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
17 липня 2023 року до Одеського апеляційного суду від адвоката Соловйова В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 4226,20 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 55 700,00 грн.
Під час підготовки до розгляду питання про ухвалення додаткового рішення судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи без повідомлення та виклику учасників справи, у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заяву про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Виходячи з наведеного додаткове рішення може бути ухвалено виключно з правових підстав, передбачених ч. 1 ст. 270 ЦПК України.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Апеляційним судом при ухваленні судового рішення не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Таке питання може бути вирішено шляхом постановлення додаткового судового рішення.
Щодо стягнення судового збору.
Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У заяві про розподіл судових витрат адвокатом Соловйовим В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вказано, що при зверненні до суду із первісним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 гривень; при зверненні із апеляційною скаргою позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 2305,20 гривень та на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року доплачено за апеляційну скаргу ще 1152,60 гривень.
Оскільки постановою Одеського апеляційного суду від 12 липня 2023 року рішення суду першої інстанції повністю скасовано тільки в частині зустрічної позовної заяви та у її задоволенні відмовлено, то підлягає розподілу судовий збір в цій частині.
Рішення суду першої інстанції щодо позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав фактично залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції, то судовий збір за вказану позовну вимогу не підлягає розподілу. Доповнення резолютивної частини попередженням про належне виконання батьківських обов`язків та встановлення контролю не є задоволенням позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
З матеріалів справи вбачається, що за подачу апеляційної скарги на оскаржуване рішенням ОСОБА_1 сплачено судовий збір у загальному розмірі 3457,80 грн, а саме 2305,20 гривень, що підтверджується квитанцією №0261-0640-2776-7835 від 15 серпня 2022 року (т.3 а.с.168) та 1152,60 гривень, що підтверджується квитанцією №H877-6M6B-0E43-XTTH від 29 серпня 2022 року (т.3 а.с.176зв).
З огляду на викладене, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року у розмірі 2305,20 гривень.
Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу надану при розгляді справи в суді першої інстанції в розмірі 35 700,00 грн.
В заяві про ухвалення додаткового рішення адвокат Соловйов В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить, зокрема, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу надану при розгляді справи в суді першої інстанції в розмірі 35 700,00 грн.
На підтвердження понесених вказаних витрат адвокат Соловйов В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до заяви про ухвалення додаткового рішення додав договір про надання правової допомоги від 10 грудня 2018 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 10 грудня 2018 року, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 10 грудня 2018 року та додаткової угоди від 20 липня 2022 року датований 17 липня 2023 року та розписки від 10 грудня 2018 року та від 15 липня 2022 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Колегією суддів встановлено, що докази (договорів, рахунків тощо), на підставі яких судом встановлюється розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, адвокатом Соловйовим В.В. та самою ОСОБА_1 до суду першої інстанції не подавались.
Більш того, адвокат Соловйов В.В. не заперечує вказаний факт, та самостійно зазначає про не подання таких доказів в суді першої інстанції у письмових пояснення на відзив про ухвалення додаткового рішення, а саме, що оскільки рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав було відмовлено, а зустрічний позов задоволений, то і права на стягнення витрат на правничу допомогу у ОСОБА_1 не виникло.
Однак вказані доводи є безпідставними, оскільки рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 судом першої інстанції було задоволено частково, а відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про недотриманням позивачем положень до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, в частині строків подання доказів (договорів, рахунків тощо), на підставі яких судом встановлюється розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Таким чином позивач пропустила строк для подання доказів понесених витрат, при цьому позивач не просить поновити пропущений процесуальний строк та не вказує про поважність причин його пропуску.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що заяву про ухвалення додаткового рішення, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу надану при розгляді справи в суді першої інстанції в розмірі 35 700,00 грн необхідно залишити без розгляду. Дані докази були надані адвокатом Соловйовим В.В. поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
На виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосування норм права до спірних правовідносин колегія суддів враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанові Верховного Суду 26 липня 2023 року справа № 160/16902/20 (провадження № К/9901/24445/21).
Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу надану при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 20 00,00 грн.
На підтвердження понесених вказаних витрат адвокат Соловйов В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до заяви про ухвалення додаткового рішення додав:
- договір про надання правової допомоги від 10 грудня 2018 року;
- додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 10 грудня 2018 року, відповідно до п. 2 якої у порядку та на умовах договору про надання правової допомоги від 10 лютого 2018 року Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу по цивільній справі №521/13300/19 в суді апеляційної інстанції та відповідно до п. 5 даної додаткової угоди за надання правничої допомоги згідно п. 2 цієї додаткової угоди Сторони встановили фіксований гонорар Адвоката в розмірі 20 000,00 грн, які сплачуються Клієнтом Адвокату протягом 30 днів з дня ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення;
- акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 10 грудня 2018 року та додаткової угоду від 20 липня 2022 року датований 17 липня 2023 року, відповідно до якого адвокат надав клієнту таку правову допомоги, як підготовка та подання апеляційної скарги на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року, участь у судових засіданнях, складання заяви про розподіл судових витрат (в тому числі акт виконаних робіт);
- розписки від 10 грудня 2018 року та від 15 липня 2022 року.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ст. 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На думку колегії суддів, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу надану при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 20 000,00 грн, з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності та і тому не підлягає зменшенню, проте враховуючи, що постановою Одеського апеляційного суду від 12 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та відповідно положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу надану при розгляді справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000,00 гривень, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Заяву адвоката Соловйова Віктора Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2305,20 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), судові витрати на правничу допомогу надану при розгляді справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000,00 гривень.
Заяву адвоката Соловйова Віктора Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткової постанови, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу надану при розгляді справи в суді першої інстанції в розмірі 35 700,00 грн залишити без розгляду.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді Одеського апеляційного суду                        Р.Д. Громік

С.М. Сегада 

М.М. Драгомерецький