ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1361/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 712/9064/22 Категорія: 311000000 	Пироженко В. Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       21 серпня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого                                Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )         
Суддів                                        Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
За участі секретаря                        Сергун Т.В.
       
учасники справи: 
       позивач – ОСОБА_1 ;
       відповідач – ТОВ «Черкасиенергозбут»;
       особа, яка подає апеляційну скаргу - представник ОСОБА_1 – адвокат Гарбазей Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 – адвоката Гарбазея Дмитра Олександровича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Пироженка В.Д. у приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.06.2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

 
       01.11.2022 року позивач  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «Черкасиенергозбут про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди.
       Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог вказує, що з 28 грудня 2018 року ОСОБА_1 прийнята на посаду начальника відділу персоналу ТОВ «Черкасиенергозбут».
       Рішенням установчих зборів членів профспілкової організації ТОВ «Черкасиенергозбут» позивача обрано до складу контрольно-ревізійної комісії Первинної профспілкової організації ТОВ «Черкасиенергозбут». Рішенням контрольно-ревізійної комісії від 01.02.2019 року та в подальшому, від 19.08.2020 року ОСОБА_1 обрано головою контрольно-ревізійної комісії.
       22.09.2022 року відбулися збори профспілкової організації, на яких було ініційоване питання висловлення недовіри членам контрольно-ревізійної комісії з їх переобранням. 
       Позивачем було повідомлено про ряд зловживань, які мали місце в діяльності профкому. В ході попереднього вивчення фінансових докуменів первинно профспілкової організації ТОВ «Черкасиенергозбут» позивачем були виявлені зловживаня керівництва первинно профспілкової організації та втручання керівництва товариства у фінансову діяльність профспілки. Про дані факти вона повідомила керівництво профспілки та директора товариства. ОСОБА_1 неодноразово на засіданнях координаційного штабу, повідомлялось про непрозорість вирішення питання надання благодійної допомоги.
       Враховуючи непоодинокі випадки порушення головним бухгалтером товариства ОСОБА_2 вимог чинного законодавства, між позивачем та бухгалтером 27.09.2022 року виникли протиріччя, які в кінцевому випадку призвели до висловлення на адресу одна одній ряду слів, які головним бухгалтером були витрактовані як порушення ділової етики правил внутрішнього трудового розпорядку.
       Про вказані події головним бухгалтером товариства на ім`я директора була написана доповідна записка. За результатами вказаної доповідною записки ОСОБА_1 була подана пояснювальна записка. Переглянуто відеозапис з камер спостереження в коридорі товариства та зафіксовано вжиті ОСОБА_1 висловлювання. Однак, висловлювання головного бухгалтера ОСОБА_2 у сторону позивачак продемонстровано комісії не було.
       07.10.2022 року наказом директора ТОВ «Черкасиенергозбут» № 324/п/кз, зі змінами, внесеними наказом № 325/п/кз від 07.10.22 року, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану за порушення п/п 3.1.6, 7.1.1., 7.1.3, 7.1.7 Правил внутрішнього трудового розпорядку та п/п 7.1.4 , 7.1.5 Типової інструкції начальника відділу персоналу.
       В той же час, згідно до п/п 3.1.6 Правил внутрішнього трудового розпорядку, працівник зобов`язаний дотримуватися загальноприйнятих правил ділового етикету у взаємовідносинах з іншими працівниками та споживачами. Така ж вимога передбачена і п/п 7.1.7 Правил.
       У товаристві відсутні правила ділового етикету. Такий кодекс перебуває лише у розробці і не затверджений конференцією трудового колективу товариства. Тому, встановлення роботодавцем порушення працівником правил ділового етикету без визначення та формулювання цих правил у відповідному нормативному документі, без ознайомлення працівника з такими правилами, може мати свавільний характер і застосовуватися в залежності від відносин з працівником.
       Враховучи, що відповідач, в особі директора товариства, має до неї неприязнене відношення, пов`язане з постійними виявленнями та оприлюдненнями фактів порушення працівниками товариства чинного законодавства за відсутності належного реагування з боку керівництва товариства, то директором вживаються заходи щодо впливу на ОСОБА_1 , в тому числі, і шляхом притягнення її до дисциплінарної відповідальності.
       Відповідно до п/п 7.1.1. Правил трудова дисципліна – це належне виконання працівником трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, розпорядчими та іншими нормативними документами товариства. В наказі не міститься вказівок, в чому саме полягало порушення данного пункту позивачем, який факт чи обставина про це свідчить.
       Пунктом 7.1.3 Правил є ідентичним за змістом п.7.1.5 Типової інструкції здійснення працівником діяльності на посаді начальника відділу персоналу ТПІ-53 і зводиться до вимог дотримання цих Правил та колективного договору.
       Пунктом 7.1.4 посадової інструкції передбачена персональна відповідальність керівника за надання недостовірної інформації, яка надається особисто.
        Проте, ОСОБА_1 жодної недостовірної інформації товариству не надавалось. 
        В пояснювальній записці позивач вказує, що ніяких лайливих слів на адресу головного бухгалтера вона не говорила. Висловлене ОСОБА_1 слово в загальному контексті значило надання оціночної характеристики настанню самих негативних наслідків для ОСОБА_2 за порушення нею чинного законодавства. Саме це слово найбільш яскраво виражало крайній ступінь негативу, що буде мати місце через вчинені нею порушення, вважає позивач. Вказане слово використовується в літературі, кінематографії і є прийнятною формою вираження ступенів як крайнього негативу, так і крайнього захоплення, на думку позивача ОСОБА_1 .
       Тому підстави для притянення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, наведені у наказі не відповідають дійсності, а сам наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема, в ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення ОСОБА_1 трудового законодавства.
       Позивач вважає, що роботодавцем також порушено вимоги ст. 149 КЗпП України, постільки ОСОБА_1 пояснень щодо побаченого на відеозаписі, свого ставлення до події, не надавалися.
       Враховуючи, що ОСОБА_1 є головою ревізійної комісії профспікового комітету, тому для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності необхідна була згода профспілкового комітету ТОВ «Черкасиенергозбут», чим порушено вимоги ст. 252 ч.2 КЗпП України, посилається позивач у позові. Такої згоди профспілковий комітет не надавав.
       Всі ці протиправні дії відповідача завдали ОСОБА_1 моральної шкоди, яку вона оцінює в 10000,00 гривень.
       Позивач ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати наказ № 324/п/кз від 07.10.2022 року та наказ № 325/п/кз від 07.10.2022 року «Про внесення змін до наказу від 07.10.2022 року № 324/п/кз «Про дисциплінарне стягнення на Лілію Завріну», стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10000,00 гривень та судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу.
       Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2023 року позов ОСОБА_1 – залишено без задоволення.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Черкасиенергозбут» понесені судові витрати в сумі 15496,20 грн.
       Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Гарбазей Д.О. оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказується, що відсутність Кодексу ділової етики на товаристві на дату притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, не врегулювання вказаного питання Правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовими інструкціями, виключає можливість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
       Адвокат Гарбазей Д.О. звертає увагу на те, що висновок експерта № 15144 від 24.03.2023 року, підготовлений на виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.01.2023 року у справі № 712/9064/22 не містить обов`язкового попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 КК України або за відмову від надання висновку за статтею 385 КК України, а вказівка ж експертом про обізнаність зі змістом ст. 384 КК України не відповідає вимогам ЦПК України і стосується лише випадків проведення експертизи на замовлення учасника справи.
       Вважає, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу оскаржуваного рішення висновок експерта № 15144 від 24.03.2023 року, який ні за змістом, ні за формою не є належним та допустимим доказом.
        Адвокат Гарбазей Д.О. звертає увагу на те, що в основу оскаржуваного рішення суд першої інстанції поклав свідчення свідків ОСОБА_2  та ОСОБА_3 , проте такі свідчення не відповідають дійсності і спростовуються відеозаписом, наявним в матеріалах справи, вважає представник позивача. Він вважає, що використання позивачем слова іншомовного походження, яке використовується в країні походження в літературі, мистецтві та кіно, а також в публічному просторі України, не було обманом роботодавця, оскільки позивач неодноразова зустрічала в літературі та мультимедійному просторі України це слово, а відтак не вважала його лайкою чи погрозою. Тому, на думку представника позивача, ОСОБА_1 жодним чином не порушувала п/п 7.1.4. Посадової інструкції, так як жодної недостовірної інформації у своєму поясненні від 27.09.2022 року не зазначила.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тому, що згідно ст. 138 КЗпП України саме роботодавець має обов`язок довести вину працівника, тобто не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. На момент винесення догани ОСОБА_1 жодного експертного висновку чи лінгвістичного заключення/висновку фахівця в галузі філології у роботодавця не було, як і не було відповідної освіти у роботодавця для винесення такого висновку. Це було лише особисте припущення роботодавця та його упередженість. 
       Представник ОСОБА_1 – адвокат Гарбазей Д.О. вказує, що ні відповідачем, а ні судом першої інстанції не обґрунтовано та не підтверджено, чи були відповідно до положень ст. 149 КЗпП України враховані при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна шкода «іміджу та доброму імені товариства», обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота позивача.
        Вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог та покладено в основу оскаржуваного рішення недопустимі докази (висновок експерта № 15144 від 24.03.2023 року), не враховано відсутність як нормативно, так і локального акту щодо правил ділового етикету в товаристві, безпідставно взято до уваги свідчення свідків, які не відповідають дійсності. 
       Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 – адвокат Гарбазей Д.О. просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 20050,00 грн., та в суді апеляційної інстанції 15000,00 грн., вказуючи, що остаточно сума судових витрат буде розрахована до завершення судових дебатів.
       14 серпня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ТОВ «Чркасиенергозбут» - адвоката Моцайко Валентини Сергіївни надійшов відзив на апеляційну скаргу.
       В обґрунтування доводів відзиву вказується, що державно-нормативне регулювання не охоплює всі суспільні відносини, тому звичай зберігає своє значення в окремих галузях приватного і публічного права. Враховуючи вказане, законодавцем у ст. 7 ЦК України закріплено, що цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема, звичаєм ділового обороту.
       Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.
       А тому, «загальноприйняті правила ділового етикету» не встановлені актами цивільного законодавства, проте, враховуючи положення ст. 7 ЦК України, відносини між співробітниками, керівництвом, можуть регулюватись «загальноприйнятими правилами ділового етикету», що є усталеними у цій сфері правовідносин.
       Отже, використання до співробітників, під час виконання трудової функції, ненормативної лексики є порушенням загальноприйнятих правил ділового етикету.
       Адвокат Моцайко В.С. звертає увагу у відзиві на те, що в ухвалі суду першої інстанції про призначення експертизи від 18.01.2023 року експерта було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків передбачених ст. ст. 384, 385 КК України.
       Вказаний висновок експерта містить обов`язкове попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 КК України, про що вказано на сторінці 2 зазначеного висновку, а саме : в описовій частині висновку відповідно до вимог абзацу 10 частини 2 пункту 4.14 Інструкції № 53/5.
       Крім того, враховуючи, що експерт не відмовлявся від надання експертного висновку, то з урахуванням положень абзацу 10 частини 2 пункту 4.14 Інструкції № 53/5 були відсутні підстави для зазначення у експертному висновку про попередження щодо кримінальної відповідальності за статтею 385 Кримінального кодексу України.
       Представник відповідача вважає, що експертиза, здійснена уповноваженою на те та кваліфікованою особою, висновок експерта № 15144 має всі необхідні реквізити, є належним та допустими доказом, чітким та зрозумілим, не дозволяє двоякого тлумачення його змісту та не потребував додаткових роз`яснень експерта.
       Відзив мотивовано тим, що сторонами не заперечувався факт розмови, зафіксований на відеозаписі та відтворений у стенограмі, а спір полягає у належності/неналежності використаного ОСОБА_1 слова до лайливих слів (факт використання цього слова сторонами не заперечується) та наявність погрози у адресованій ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 репліці, та жодною із сторін не заявлялось клопотання про дослідження у судовому засіданні вказаного відео, а тому дане відео і не відтворювалось у судовому засіданні.
       Представник відповідача посилається, що в основу оскаржуваного рішення суду першої інстанції покладено не покази свідків, а усі докази, зібрані у матеріалах справи, яким судом першої інстанції надано належну та об`єктивну оцінку.
       У відзиві вказується, що судом першої інстанції було надано належну оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, зокрема, надано належну оцінку статтям 138, 149 КЗпП України та прийнято законне і обґрунтоване рішення.
       Враховуючи наведене у відзиві, представник ТОВ «Черкасиенергозбут» - адвокат Моцайко В.С. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
       Сторони повідомлялись належним чином про дату, час, місце розгляду справи, що підтверджується даними судових повісток про вручення, що містяться в матеріалах справи. 
       В судове засідання з`явились позивач та її представник позивача, представ відповідача.
 
       Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та її представника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
        Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, вказавши, що матеріалами справи доведено порушення позивачем вимог трудової дисципліни та при накладенні стягнення відповідачем були враховані всі обставини справи,  ступень тяжкості, винні дії та шкідливі наслідки для підприємства та причинно-наслідковий зв`язок, що свідчить про законність оспорюваного наказу,  яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення на неї стягнення у вигляді догани.
       Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.
       Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
       Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
       Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 296/5094/17 вказано, щосаме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 28 грудня 2018 року ОСОБА_1 прийнято на посаду начальнику відділу персоналу ТОВ «Черкасиенергозбут», що підтверджується копією наказу № 16-п/кз від 28.12.2018 року.
       Відповідно до наказу № 324/п/кз від 07.10.2022 року «Про дисциплінарне стягнення на Лілію Завріну» вказано, що нею порушено: 3.1.6 пункту 3 розділу 3 «Основні обов`язки та права працівників» Правил, а саме: недотримання загальноприйнятих правил ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками товариства в робочий час, що суперечить змісту норм корпоративної і ділової етики, підриває імідж товариства; п.7.1.1. пункту розділу 7 «Відповідальність за порушення трудової дисципліни» Правил, а саме: неналежне виконання працівником трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, розпорядчими та іншими нормативними документами товариства; п. 7.1.3 пункту 7 розділу 7 «Відповідальність за порушення трудової дисципліни» Правил, а саме: недотримання працівником вимог чинного в товаристві колективного договору та даних Правил; п. 7.1.7 пункту 7розділу 7 «Відповідальність за порушення трудової дисципліни» Правил, а саме: недотримання працівником загальноприйнятних правил ділового етикету; п.7.1.5 Типової інструкції здійснення працівником ТОВ «Черкасиенергозбут» діяльності на посаді начальника відділу персоналу ТПІ Версія 02, а саме: недотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «Черкасиенергозбут» від 25.04.2019 року.
       Наказом № 325/п/кз від 07.10.2022 року «Про внесення змін до наказу від 07.10.2022 року № 324/п/кз «Про дисциплінарне стягнення на Лілію Завріну», внесено зміни до п.1 наказу, доповнивши його підпунктом 6 наступного змісту: порушення п.7.1.4 Типової інструкції здійснення працівником ТОВ «Черкасиенергозбут» діяльності на посаді начальника відділу персоналу, а саме: недостовірність інформації, яка надається особисто.
       Підставою для притягнення позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності про винесення догани стала доповідна записка головного бухгалтера ТОВ «Черкасиенергозбут» ОСОБА_2 від 27.09.2022 року, в якій зазначено, що начальник відділу персоналу ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з особистою погрозою, використавши нецензурну лексику.
       Після отримання доповідної записки ОСОБА_2 , директором ТОВ «Черкасиенергозбут» було запропоновано ОСОБА_1 надати письмові пояснення, що підтверджується резолюцією директора на доповідній записці від 27.09.2022 року.
       27.09.2022 року ОСОБА_1 надала пояснювальну записку на ім`я директора товариства.
       За результатами розгляду доповідної записки ОСОБА_2 , пояснювальної записки ОСОБА_1 , директором товариства було ухвалено рішення стосовно перегляду відеозапису, на якому зафіксовано інцидент.
27.09.2022 року, після перегляду відео з камер відеоспостереження складено акт про порушення правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Черкасиенергозбут» та трудової дисципліни.
       На підставі встановлених фактів 07.10.2022 року було видано вказаний вище наказ про притянення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .
       Так, відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює  умови для  повного здійснення  громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності  і захист від незаконного звільнення.
       Згідно ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
       Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (cт. 4 КЗпП України).
       Відповідно ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно ст. 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
       В КЗпП України визначено виключний перелік підстав припинення трудового договору.
       Трудові відносини - врегульовані нормами трудового права суспільні відносини, що виникають як результат впливу норм трудового права на поведінку суб`єктів трудової діяльності в результаті укладення трудового договору, внаслідок якого між ними виникають правові зв`язки, а також відносини з приводу встановлення умов праці на підприємстві, навчання й перекваліфікації за місцем роботи та відносини, пов`язані з наглядом і контролем за додержанням трудового законодавства, вирішенням трудових спорів та працевлаштуванням громадян.
       Трудові правовідносини – об`єкт трудового права - це правові відносини між роботодавцем і працівником щодо виконання останнім певної роботи на умовах, визначених законодавством та роботодавцем. Працівник завжди є фізичною особою і є певною мірою залежною стороною в трудових правовідносинах, оскільки процес праці визначає роботодавець, але законодавство про працю передбачає широкий набір гарантій для працівника. Трудові правовідносини оформляються записом до трудової книжки, виданням наказу про прийом на роботу, а у визначених законодавством випадках - трудовим контрактом.
       Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП Українипрацівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
       Згідно статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.
       Трудова дисципліна – це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов?язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов?язків.
       Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.
       Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.
       Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
       Дисциплінарний проступок визначається, як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв?язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
       Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
       Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни.
       За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
       Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
       Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147–149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
       Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
       Надаючи аналіз наявним в справі матеріалам та доказам, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем виконані вимоги, передбачені чинним законодавством та підстави, які зазначені в наказі встановлюють обставини вчинення дисциплінарного проступку, та в чому полягає порушення трудової дисципліни.
       За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
       Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
       Як вбачається з оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, однією із підстав оголошення догани є відеозапис підтвердження дисциплінарного порушення, що зберігається на флеш-накопичувачу.
       В заперечення позовних вимог відповідачем до відзиву на позовну заяву додано стенограму відповідного відеозапису.
       Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема, звичаєм ділового обороту. 
       Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин. Звичай може бути зафіксований у відповідному документі.
       Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що загальноприйняті правила ділового етикету не встановлені актами цивільного законодавства, проте , враховуючи положення ст. 7 ЦК України, відносини між співробітниками можуть регулюватись ними, що є усталеним у цій сфері правовідносин.
       Апеляційний суд вважає, що використання до співробітників під час виконання трудової функції ненормативної лексики, є порушенням загальноприйнятих правил ділового етикету.
       Надаючи оцінку, зазначеному в стенограмі, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний вислів є нецензурною лайкою відносно працівника ОСОБА_2 .
       У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається, що висловлене нею слово в загальному контексті значило надання оціночної характеристики настанню самих негативних наслідків для ОСОБА_4 за порушення нею чинного законодавства. Саме це слово найбільш яскраво виражало крайній ступінь негативу, що буде мати місце через вчинені нею порушення, вважала позивач. Вказане слово використовується в літературі, кінематографії і є прийнятною формою вираження ступенів, як крайнього негативу, так і крайнього захоплення.
       Колегія суддів апеляційного суду встановила, що як вбачається із матеріалів справи, сторонами факт розмови, зафіксований        на відеозаписі та відтворений у стенограмі не заперечувався, а сам спір полягає у належності або неналежності використаного ОСОБА_1 слова до лайливих слів.
       Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснювала, що 27.09.2022 року вона, знаходячись у приміщенні ТОВ «Черкасиенергозбут», почула від ОСОБА_1 , при працівниках підприємства, на свою адресу лайливе слово та прийняла його, як погрозу в свою адресу від ОСОБА_1 .. В зв`язку з цим ОСОБА_2 написала доповідну на ім`я директора товариства.
       Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснила, що вона була в своєму кабінеті, і почула як ОСОБА_1 нецензурними словами погрожувала ОСОБА_2 ОСОБА_2 перепитала у ОСОБА_1 , чи це вона до неї звертається, та їй відповіла, що так. ОСОБА_1 говорила емоційно і голосно.
        Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.01.2023 року у справі була призначена судова лінгвістична сематико-текстуальна експертиза усного мовлення ОСОБА_1 .
       Призначаючи відповідну експертизу, суд першої інстанції врахував, що позивач оскаржує наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, в якому однією із умов притягнення позивача є недотримання нею правил ділового етикету з іншими працівниками, про що позивач заперечує, а тому суд першої інстанції вважав за необхідне призначити у справі судову лінгвістичну семантико-текстуальну експертизу, так як для з`ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання в галузі лінгвістики.
       Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Призначення експертизи є одним із способів доказування по справі.
       Згідно з положеннями ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
       Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування, та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
       На переконання колегії суддів апеляційного суду, для правильно встановлення всіх обставин у даній справі, дійсно були необхідні спеціальні знання в галузі лінгвістики та проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи.
       Згідно висновку експерта № 15144 від 24.03.2023 року, проведенного експертом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр», у мовленні ОСОБА_1 зафіксованого у відеозаписі, розміщеному на оптичному диску, містяться висловлювання у формі погрози на адресу ОСОБА_2 з вживанням нецензурної лексики, що є порушенням загальноприйнятих правил ділового етикету при взаєминах з колегами.
       Висновок, проведений експертом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» Ткачук І.А., яка має вищу філологічну освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 1.2 «Лінгвістичне дослідження мовлення». Судовий експерт здійснює свою діяльність з певного виду експертної спеціальності на підставі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України відповідно до Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2015 року № 301/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 березня 2015 року за № 249/26694. Даний експерт був попереджений про кримінальну відповідальність ухвалою суду, про що зазначено на сторінці 2 даного висновку.
       Колегія суддів апеляційного суду, надаючи аналіз вказаній експертизі, вважає, що вона проведена та виготовлена уповноваженою на те та кваліфікованою особо, висновок експерта має всі необхідні реквізити, є чітким та зрозумілим, не дозволяє двоякого тлумачення його змісту та не потребує додаткових роз`яснень експерта.
       Тому висновок експерта № 15144 від 24.03.2023 року є належним та допустимим доказом у розумінні статей         76-80 ЦПК України, про що було зроблено правильний висновок судом першої інстанції.
       Надаючи оцінку наявним у матеріалах справи доказам, як в підтвердження позовних вимог, так і в заперечення, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження незаконності дій відповідача та прийнятого останнім наказу, а тому позовні вимоги позивача про скасування відповідного наказу не підлягають до задоволення апеляційним судом.
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивач ОСОБА_1 була головою контрольно-ревізійної комісії первинної профспілкової організації, яка не є виборним органом. 
       Листом № 41/01-09 від 02.12.2022 року Черкаська обласна організація профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України вказала, що контрольно-ревізійна комісія ППО ТОВ «Черкасиенергозбут» не є виборним органом, а тому при притягненні до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , згода такого виборного профспілкового органу не надається.
       Враховуючи вище вказане, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання позивача на те, що роботодавцем порушено порядок для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, оскільки необхідна була згода профспілкового комітету ТОВ «Черкасиенергозбут», чим порушено вимоги ч. 2 ст. 252 КЗпП України, а такої згоди профспілковий комітет не надавав.
       Колегія суддів апеляційного суду вважає, що матеріалами справи доведено порушення позивачем ОСОБА_1 вимог трудової дисципліни та при накладенні стягнення відповідачем були враховані всі обставини справи,  ступень тяжкості, винні дії та шкідливі наслідки для підприємства та причинно-наслідковий зв`язок, що свідчить про законність оспорюваного наказу,  яким позивача ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення на неї стягнення у вигляді догани.
       Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог та покладено в основу оскаржуваного рішення недопустимі докази, а саме: висновок експерта № 15144 від 24.03.2023 року, не враховано відсутність, як нормативно, так і локального акту щодо правил ділового етикету в товаристві, безпідставно взято до уваги свідчення свідків, які не відповідають дійсності, оцінюються колегією суддів апеляційного суду критично та відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справита висновками суду першої інстанції, який дав їм оцінку.
       Оскільки у задоволенні позовних вимог про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачу відмовлено, то слід також відмовити позивачу у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, так як відповідна вимога є похідною, про що вірно вказав районний суд.
       Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.
       Приймаючи до уваги вказане вище, недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
       Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
       З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що в процесі судового розгляду не знайшли свого підтвердження факти порушення прав скаржника, які підлягають судовому захисту, а тому заявлені вимоги позивача та вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення колегією суддів апеляційного суду.
       Із врахуванням вище вказаного, доводи апеляційної скарги колегією суддів апеляційного суду оцінюються критично, оскільки є формальними, безпідставними та необґрунтованими, і не містять жодних доказів та посилань щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції під час розгляду позовних вимог, неправильного застосування норм матеріального права, оскільки такі скаржником не наведені у скарзі, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 ,  відмовлено.
       Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
                  Колегія суддів апеляційного суду враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
       Виходячи з викладеного вище, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
       Судові витрати слід покласти на сторони, оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, то питання судових витрат та їх перерозподіл не переглядається судом апеляційної інстанції..
       Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

 
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гарбазея Дмитра Олександровича – залишити без задоволення.
       Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2023 року – залишити без змін.
Судові витрати покласти на сторони.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно – процесуальним законодавством.        
       Повний текст постанови складений 21.08.2023 року.

       Головуючий                                                                Л.В. Нерушак

       Судді                                                                        В.Г. Бородійчук
       
Л.І. Василенко