ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року	Львів	Справа № 606/854/23 пров. № А/857/11790/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді                                        Большакової О.О.
суддів                                                             Затолочного В.С., Качмара В.Я., 
з участю секретаря судового засідання      Гриньків І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області , третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача  інспектора СРПП відділення поліції №3 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Мерва Петра Івановича про скасування постанови за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 травня 2023 року (суддя Іванченко А.М., м. Теребовля, повний текст складено 01 червня 2023 року),

                                                           В С Т А Н О В И В:

У травні ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області  про скасування постанови від 02 травня 2023 року серії ЕАС № 6924316, винесеної поліцейським СРПП ВП №3 (м. Теребовля) ГУНП в Тернопільській області Мервою П.І. про застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, його оскаржив позивач. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що згідно пункту 8.2.1. Правил дорожнього руху України ( далі – ПДР) дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Ці вимоги при встановленні дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» (далі знак 3.2) на території автостанції «Теребовля » не дотримані. Тому дорожній знак 3.2 в процесі руху автомобілем був невидимим й по цій причині вона заїхала керованим автотранспортом на територію автостанції. 
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.
Позивач подав клопотання про розгляд справи  за його відсутності. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02 травня 2023 року о 10.38 год. по вул. Князя Василька, 77а у м. Теребовля   ОСОБА_1 ,  керуючи транспортним засобом Renault Megan Scenic, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 3.2, чим порушила вимоги пункту 8.4 в ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.
Постановою від 02 травня 2023 року серії ЕАС № 6924316 поліцейського  СРПП ВП №3 (м. Теребовля) Мерви П.І. Монастирську Л.В. було притягнуто до адміністративної  відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та  застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про законність вказаної постанови з наступних  мотивів.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 КАС України).
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як видно з матеріалів справи,  позивач 02 травня 2023 року о 10.38 год. по вул. Князя Василька, 77а у м. Теребовля,  керуючи транспортним засобом Renault Megan Scenic, державний номерний знак НОМЕР_1 , заїхала в зону дії   дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних засобів заборонено»,  чим порушила вимоги пункту 8.4 в ПДР .
Цей факт підтверджено відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано порушення позивачем ПДР, а також долученою схемою розташування дорожніх знаків та організації дорожнього руху при заїзді та на території автостанції «Теребовля».
Отже, матеріалами справи підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного  правопорушення, передбаченого  частиною 1 статті 122 КУПАП.
При цьому  позивачка не надала у суду доказів на спростування  вищевказаних відомостей. 
Доводи апелянта про неправильне встановлення дорожнього знаку апеляційний суд відхиляє, адже згідно наявних в матеріалах справи фотоматеріалів та схеми чітко видно встановлення зі сторони заїзду забороняючого знаку.
Відтак, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 КАС України немає.
Керуючись ст.ст. 243, 271, 272, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

                                                      П О С Т А Н О  В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 травня 2023 року без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 17 липня 2023 року.