ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2023 р. 	Справа № 520/10365/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Мельнікової Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 28.03.23  по справі № 520/10365/22
за позовом                     ОСОБА_1  
до                    Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                         
про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 01.01.2004 по 31.03.2022 на посаді медичного статистика та з 01.04.2022 по 31.08.2022 на посаді сестри медичної в КНП ХОР "Обласному клінічному протитуберкульозному диспансері №7" до стажу роботи у подвійному розмірі та не проведення перерахунку пенсії у зв`язку з цим;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 31.03.2022 на посаді медичного статистика та з 01.04.2022 по 31.08.2022 на посаді сестри в КНП ХОР "Обласному клінічному протитуберкульозному диспансері №7" до стажу роботи у подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію з 10.10.2022, у зв`язку з зарахуванням періодів роботи з 01.01.2004 по 31.03.2022 на посаді медичного статистика та з 01.04.2022 по 31.08.2022 на посаді сестри медичної в КНП ХОР "Обласному клінічному протитуберкульозному диспансері №7" до стажу роботи у подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та провести відповідні виплати.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність відмови відповідача у зарахуванні у подвійному розмірі згідно зі ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" спірного періоду трудової діяльності, що порушує її право на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 01.01.2004 по 31.03.2022 на посаді медичного статистика та з 01.04.2022 по 31.08.2022 на посаді сестри медичної в КНП ХОР "Обласному клінічному протитуберкульозному диспансері №7" до стажу роботи у подвійному розмірі.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 31.03.2022 на посаді медичного статистика та з 01.04.2022 по 31.08.2022 на посаді сестри в КНП ХОР "Обласному клінічному протитуберкульозному диспансері №7" до стажу роботи у подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 793 (сімсот дев`яносто три) грн. 92 коп.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції в частині відмовлених позовних вимог скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі №520/10365/22, постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії у повному обсязі.
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що враховуючи, що питання перерахунку пенсії у даній справі стосувалось виключно не зарахування періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 31.08.2022 до стажу в подвійному розмірі, а також зважаючи на встановлені судом обставини протиправності дій відповідача з цього приводу, належним та ефективним способом захисту є зобов`язання відповідача перерахувати позивачу пенсію з 10.10.2022, у зв`язку з зарахуванням періоду роботи з 01.01.2004 по 31.08.2022 до стажу роботи у подвійному розмірі. 
При цьому, така дія не відноситься до дискреційних повноважень відповідача, адже позивач має всі умови задля перерахунку пенсії, а саме наявність законних підстав для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 31.08.2022 до стажу роботи у подвійному розмірі.
Апелянт посилається на те, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі №520/10365/22 в частині задоволених вимог та прийняти в цій частині постанову, якою ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач зазначає, що робота визначена ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі до 31.12.2003 включно. Пільговий порядок обчислення стажу роботи за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугою років, а тому для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 31.03.2022 на посаді медичного статиста та з 01.04.2022 по 31.08.2022 на посаді сестри в КНП ХОР "Обласному клінічному протитуберкульозному диспансері №7" в подвійному розмірі немає підстав. Положення ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як до 01.01.2004, так і після, застосовуються лише для визначення права на призначення пенсії за вислугу років, а не визначення страхового стажу на пільгових умовах. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії періоди роботи після 01.01.2004 зараховуються на загальних підставах, в одинарному розмірі. Тобто, оскільки Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності 01.01.2004, то в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004.
Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого- анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Прикінцевими положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України № 1788-ХІІ.
Вимогами ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
У свою чергу, ст. 60 Закону № 1788-ХІІ передбачає можливість зарахування періодів роботи до стажу у подвійному розмірі. Редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст. 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію. 
Отже, не зарахування періодів роботи після 01.01.2004 у закладах, передбачених ст. 60 Закону № 1788-ХІІ у подвійному є порушенням прав осіб, яким належне таке зарахування.
Просив залишити апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області без задоволення, рішення в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування стажу у подвійному розмірі та зобов`язання відповідача зарахувати відповідні періоди роботи до стажу у подвійному розмірі - без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами спарви, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 10.10.2022 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
11 листопада 2022 року позивач подала через веб-портал ПФ України заяву про перерахунок пенсії, в якій просила зарахувати їй періоди роботи з 01.02.1997 по 15.05.2000 на посаді медичного реєстратора амбулаторного відділення, з 01.06.2001 по 31.03.2022 на посаді медичного статистика та з 01.04.2022 по 30.06.2022 на посаді сестри медичної у КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7" у подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та здійснити перерахунок пенсії, у зв`язку із цим.
До заяви позивач надала, зокрема, довідку КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 72 від 09.11.2022 № 12/632, якою підтверджується, що вона працювала та працює в інфекційному закладі – КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7".
Відповідно до протоколу розрахунку стажу позивача, їй зараховано у подвійному розмірі роботу: з 01.02.1997 по 07.12.1997 (з особливості трудової діяльності – Прац.охорони здор. (посади із пост.909), з особливістю території – Мед.заклад із ст. 60); з 22.12.1997 по 01.02.1998 (з особливості трудової діяльності – Прац.охорони здор. (посади із пост.909), з особливістю території – Мед.заклад із ст. 60); з 15.02.1998 по 03.05.2000 (з особливості трудової діяльності – Прац.охорони здор. (посади із пост.909), з особливістю території – Мед.заклад із ст. 60); з 01.06.2001 по 31.12.2003 (з особливості трудової діяльності – Прац.охорони здор. (посади із пост.909), з особливістю території – Мед.заклад із ст. 60).
Період роботи з 01.01.2004 по 31.08.2022 не зараховано до стажу у подвійному розмірі.
21 листопада 2022 року позивач направила до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області адвокатський запит № 21/11/22-1 (З), в якому просила надати інформацію щодо незарахування позивачу періоду роботи з 01.01.2004 по 31.08.2022 в інфекційному закладі - КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7" у подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.11.2022 №200-0202-8/82811 повідомило позивача, що періоди роботи у закладах (відділеннях), зазначених у ст. 60 Закон України "Про пенсійне забезпечення", до 01.01.2004 зараховуються до страхового стажу для обчислення розміру пенсії в подвійному розмірі.
Щодо періодів роботи після 01.01.2004 то вони зараховуються в одинарному розмірі з огляду на ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка передбачає, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Вважаючи вказані дії протиправними, позивач звернулась до суду.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 31.03.2022 на посаді медичного статистика та з 01.04.2022 по 31.08.2022 на посаді сестри в КНП ХОР "Обласному клінічному протитуберкульозному диспансері №7" до стажу роботи у подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.
За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Отже, з 1 січня 2004 року Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Відповідно до частин 1-3 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Отже, відповідно до приписів законодавства, обчислення стажу при розрахунку розміру пенсії здійснюється наступним чином: за період до 01.01.2004 - на підставі записів трудової книжки (ст. 56, 60, 62 Закону України Про пенсійне забезпечення ); починаючи з 01.01.2004 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).
У межах спірних правовідносин питання полягає у правомірності не зарахування відповідачем періодів трудової діяльності з 01.01.2004 по 31.08.2022 саме у подвійному розмірі.
З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 колегією суддів встановлено, що позивач у період з 01.01.2004 по 31.03.2022 працювала на посаді медичного статистика та з 01.04.2022 по 31.08.2022 на посаді сестри в КНП ХОР "Обласному клінічному протитуберкульозному диспансері №72.
Згідно з довідкою КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №72 від 09.11.2022 № 12/632 встановлено, що: з 01.06.2001 по 31.03.2022 позивач працювала на посаді медичного статистика і здійснювала, зокрема, лікування хворих з дільничними сестрами; проводила дезінфекції хворим з відкритою формою туберкульозу; працювала з матеріалами, що потенційно можуть містити інфіковані збудники інфікованих хвороб (карточки, довідки, аналізи). Це також підтверджується посадовою інструкцією медичного статистика, затверджена 07.09.2018; з 01.04.2022 по сьогодні працює на посаді сестри медичної на прийомі з лікарем в амбулаторному відділенні. На зазначеній посаді позивач здійснює обстеження пацієнтів на COVID-19 та ВІЛ/СНІД; оформлює документи хворим на туберкульоз; вимірює артеріальний тиск, температуру тіла тощо.
Отже, під час розгляду справи встановлено, що протягом спірного періоду позивач працювала у інфекційному закладі охорони здоров`я, що не заперечується відповідачем.
Відповідно до пунктів 7, 12 частини 1 статті 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.
Відповідно до пункту 1.1 наказу Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Переліку протитуберкульозних закладів" за №514 від 16.07.2009 протитуберкульозний диспансер є лікувально-профілактичним закладом.
Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" за №133 від 19.07.1995 туберкульоз є особливо небезпечною інфекційною хворобою.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" за №909 від 04.11.1993 посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад); заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри відносяться до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Згідно з статтею 22 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" працівникам протитуберкульозних закладів, які надають медичну допомогу хворим на туберкульоз, працюють із живими збудниками туберкульозу чи матеріалами, що їх містять, здійснюють догляд за хворими на туберкульоз та/або прибирання приміщень, у яких перебувають такі хворі, встановлюються підвищені посадові оклади у зв`язку із шкідливими і важкими умовами праці, надбавка за вислугу років та інші надбавки і доплати. Перелік робіт, професій і посад, зайняття яких дає право на підвищені посадові оклади, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Відповідно до статті 23 даного Закону працівники протитуберкульозних закладів, зазначені у частині першій статті 22 цього Закону, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах у порядку, встановленому пенсійним законодавством.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у листі Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України від 29.12.2005 № 625/15-05/039-6, № 10.01.09/2606, № 16918/02-20, заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
При цьому, редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на даний час, а стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує цю норму та не зупиняє її дію.
Нормами ст.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.
Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постановах від 04.12.2019 у справі №689/872/17, від 27.02.2020 № 462/1713/17, які враховуються судом апеляційної інстанції в силу приписів ч.5 ст. 242 КАС України.
Системно аналізуючи вказані норми права, колегія суддів дійшла висновку, що протитуберкульозні заклади є інфекційними закладами охорони здоров`я, оскільки здійснюють лікування інфекційного захворювання, а робота в інфекційних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Таким чином, робота позивача з 01.01.2004 по 31.08.2022 у протитуберкульозному закладі, в незалежності від найменувань посад та внесення змін до найменування закладу, зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідач протиправно відмовив у зарахуванні в подвійному розмірі періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 31.08.2022 у протитуберкульозному закладі.
Отже, позивач має право на пільгове обчисленні стажу при обрахунку пенсії із зарахуванням спірного періоду трудової діяльності до стажу роботи у подвійному розмірі.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відмовляючи у зарахуванні періодів роботи позивача з 01.01.2004 по 31.08.2022 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідач діяв протиправно.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи період роботи позивач з 01.01.2004 по 31.08.2022 у подвійному розмірі.
Стосовно позовної вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію з 10.10.2022, у зв`язку з зарахуванням періодів роботи з 01.01.2004 по 31.03.2022 на посаді медичного статистика та з 01.04.2022 по 31.08.2022 на посаді сестри медичної в КНП ХОР "Обласному клінічному протитуберкульозному диспансері №7" до стажу роботи у подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та провести відповідні виплати, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що судовому захисту підлягає лише порушене право, захист непорушених прав не узгоджується із завданням та принципами адміністративного судочинства.
Наразі у суду не має підстав вважати, що при зарахуванні відповідних періодів до стажу позивача у подвійному розмірі, відповідачем не буде здійснено перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відтак вказана вимога заявлена на майбутнє, є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 по справі № 520/10365/22 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    Л.В. Мельнікова