ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«05» жовтня 2023 року
м. Харків
справа № 654/2934/23
провадження № 22ц/818/1678/23
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -   Маміної О.В., Яцини В.Б.
учасники справи: 
позивачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який також діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап»
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який також діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Мартинової О.М. від 10 липня 2023 року
                            в с т а н о в и в:
У червні 2023 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який також діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернулись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» про захист прав споживачів та відшкодування збитків, у якому просили стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 455 837,29 грн, що складається з: заборгованості з виплати неповернутих коштів за придбані авіаквитки на скасований авіарейс Харків – Барселона на 17 червня 2022 року вартістю 4220,40 грн кожний та у зворотному напрямку на 01 липня 2022 року вартістю 4292,80 грн кожний, на загальну суму 42 566,00 грн, компенсації за скасування рейсів у розмірі 15 985,60 грн, пені 393 309,84 грн, інфляційного збільшення 3975,85 грн, а також моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн, вирішити питання щодо судових витрат.
Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який також діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , надіслано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з ухвалою судді Горбачова Т.В., Горбачов І.А., який також діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , через представника подали апеляційну скаргу, в якій просили ухвалу судді – скасувати та направити справу до Фрунзенського районного суду м. Харкова для продовження її розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Позов подано саме про захист прав споживачів, та вони мають право на звернення до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання. Застосуванню підлягає саме частина 5 статті 28 ЦПК України щодо альтернативної підсудності, а не частина 4 статті 30 ЦПК України щодо виключної. 

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який також діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді суду першої інстанції – залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що справа не підсудна Фрунзенському районному суду м. Харкова за місцем проживання позивачів, оскільки підлягають застосуванню правила виключної підсудності щодо позовів до перевізників, тому має бути передана за підсудністю за місцезнаходженням відповідача.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною другою статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Правилами альтернативної підсудності (частина 5 статті 28 ЦПК України) передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Разом з тим, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком  виключної підсудності, встановленої
статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 30 ЦПК України позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред`являються за місцезнаходженням перевізника.
Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. 

Зі змісту зазначених норм вбачається, що право вибору позивачем суду (альтернативна підсудність) поширюється лише на позови, для яких встановлено загальну територіальну підсудність.

Правило статті 28 ЦПК України не змінює правила виключної підсудності за статтею 30 ЦПК України.
Отже, правила підсудності справ за вибором позивача не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Зазначений висновок відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в ухвалах від 10 січня 2019 року у справі № 521/7040/18, провадження № 61-48963ск18, від 29 січня 2019 року у справі № 712/12089/18, провадження № 61-1987ск19, від 22 січня 2020 року у справі № 237/3566/17, провадження № 61-22141ск19.

Відповідно до  статті 908 ЦК України  перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Положеннями частини 2 статті 910 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею, відповідно, квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Пунктом 8 частини 1 статті 1 Повітряного Кодексу України передбачено, що авіаційний перевізник (авіаперевізник) - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення пасажирів, вантажу, пошти повітряним транспортом.
Згідно статті 98 Повітряного кодексу України квиток є документом, який засвідчує договір повітряного перевезення пасажирів.

Пунктом 5 глави 1 розділу XXVII Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року № 1239 передбачено, що позови про відповідальність авіаперевізника під час міжнародних перевезень щодо неналежного перевезення пасажира або багажу мають бути подані за вибором позивача до суду за місцезнаходженням (реєстрацією) авіаперевізника, за місцем його основної діяльності (головного офісу) або за місцем, де знаходиться підприємство, через яке було укладено договір повітряного перевезення, або до суду місця призначення перевезення протягом двох років з дати прибуття до місця призначення, або з дати, коли повітряне судно мало прибути до місця призначення, або з дати, коли припинилося перевезення. Для рейсів у межах України позови до перевізників, що виникають з договору повітряного перевезення пасажира і багажу, пред`являються за місцезнаходженням авіаперевізника.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України  суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який також діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернулись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» про захист прав споживачів та відшкодування збитків, у якому просили стягнути з відповідача кошти за придбані авіаквитки на скасований авіарейс, компенсацію за скасування рейсів, пеню та інфляційні збитки, а також моральну шкоду.

Позов у цій справі пред`явлений до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайап» саме як до авіаперевізника у зв`язку з невиконанням ним договору перевезення. Предметом позову у цій справі є відшкодування шкоди, яка заподіяна у зв`язку з неналежним виконанням договору перевезення.  
З урахуванням наведеного, позов має пред`являтися за місцезнаходженням перевізника, за правилами виключної підсудності.

Встановивши, що спірні правовідносини між сторонами виникли з договору перевезення, місцезнаходження авіаперевізника Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайап» є м. Київ, Харківське шосе, № 201/203, літ 2а, суддя суду першої інстанції зробив правильний висновок про передачу справи за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 161/19658/18, провадження № 61-4620св19.

Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який також діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , щодо того, що спірні правовідносини стосуються сфери захисту прав споживачів, тому вони мають право на звернення до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання, не можуть бути взяті до уваги, адже нормами ЦПК України передбачено пріоритет правил виключної підсудності позовів з договору перевезення перед альтернативною підсудністю позовів про захист споживачів.
Отже, ухвалу судді суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, та підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо передачі справи на розгляд іншому суду.

Оскільки апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який також діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , залишено без задоволення, та вони звільнені від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», підстав для розподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368,  ст.374, ст.375, ст.ст.381 – 384, 389 ЦПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який також діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , - залишити без задоволення
Ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.В. Маміна 

В.Б. Яцина 

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2023 року.