ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" серпня 2023 р.           Справа№ 910/16997/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Владимиренко С.В. 
          Євсікова О.О. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:
від позивача:                      Золотарьова Г.М.
від відповідача:            Лукомський П.В.
від прокуратури:            Галась О.М.          

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги 
Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» 

та Заступника керівника Київської обласної прокуратури

на рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2023 (повний текст рішення складено та підписано 15.03.2023)

у справі № 910/16997/21 (суддя Демидов О.В.)

за позовом заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області

до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» 

про стягнення 3 080 264,15 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог 

В жовтні 2021 року Заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури звернувся до господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області з позовною заявою до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» (далі за текстом - ЗАТ «Українська будівельна компанія»; відповідач) про стягнення за договором про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина від 01.09.2017 № 77 основного боргу в розмірі 2  292 633 грн, пені в розмірі 205 583,23 грн, трьох процентів річних у розмірі 181 086, 60 грн та інфляційних втрат у розмірі 400 961, 32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідачем у порушення умов укладеного 01.09.2017 договору № 77 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крюківщина не виконано зобов`язання щодо своєчасної сплати пайового внеску у розмірі 2 292 633,00 грн, у зв`язку з чим існують підстави для стягнення з останнього зазначеної суми заборгованості з урахуванням пені, інфляційних втрат та 3% річних.

У відзиві на позов відповідач, серед іншого, послався на відсутність у нього зобов`язань за спірним договором, незавершення процедури правонаступництва Крюківщинської сільської ради та її виконавчого комітету шляхом приєднання до Вишневої міської ради та її виконавчого комітету, а також на сплив позовної давності щодо окремих платежів. Окремо відповідачем подано заяву про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення 2  101  580, 25 грн боргу за період з 30.11.2017 по 30.09.2018, а також щодо вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат у відповідній частині. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 910/16997/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022, позов задоволено частково; визнано обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення 191 052,75 грн основного боргу, 35 204,37 грн інфляційних втрат, 14 995,94 грн - 3% річних; присуджено до стягнення з відповідача на користь прокуратури 3 603,80 грн витрат зі сплати судового збору; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 13.12.2022 частково задоволено касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури; скасовано рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 в частині відмови в задоволенні позову; справу у скасованій частині передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва; в решті судові рішення залишено без змін.

Підставою для скасування судових рішень в частині відмови в задоволенні позову Верховним Судом зазначені такі висновки:
-           судами попередніх інстанцій у вирішенні спору, з посиланням на сплив позовної давності до частини заявлених позовних вимог, залишено поза увагою те, що договір укладений саме на виконання рішення Виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради від 31.08.2017 № 5/27 та імперативних норм  Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), тому обов`язок відповідача щодо сплати в повному обсязі суми пайової участі повинен бути здійснений до прийняття об`єкта в експлуатацію;
-          з матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав умови договору, жодного платежу згідно з графіком у строк до  31.10.2018  не здійснив, у зв`язку з чим  12.10.2021  прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся з цим позовом до суду на захист порушених інтересів держави внаслідок ненадходження до місцевого бюджету оплати пайової участі; при цьому, суди попередніх судових інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що право позивача є порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення  кожного окремого платежу за договором. Початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів починається з моменту порушення строку його сплати;
-          суд касаційної інстанції визнав такими, що заслуговують на увагу доводи скаржника щодо неправильного застосування судами попередніх судових інстанцій приписів  статті 266 ЦК України  щодо вимог про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у відповідності до  статті 625 ЦК України, оскільки вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених  статтею 625 ЦК України  не є додатковими вимогами в розумінні  статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою у будь-якому випадку не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат; стягнення 3% річних та інфляційних витрат  можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.10.202018 у справі    № 922/4099/17; не врахувавши зазначеного висновку Верховного Суду суди попередній інстанцій дійшли помилкового висновку про додатковий характер вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат;
-          суд касаційної інстанції визнав обґрунтованими аргументи касаційної скарги про неправильне застосування судами попередніх інстанцій приписів статей  253,  254,  256,  260,  261,  266,  625 ЦК України, зокрема, стосовно обчислення позовної давності та початку перебігу позовної давності у спірних правовідносинах з урахуванням приписів  Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  та порядку нарахування 3% річних, інфляційних витрат, що має визначальне значення для правильного вирішення спору у цій справі.

За результатами нового розгляду справи, рішенням господарського суду міста Києва від 09.03.2023 позов задоволено частково та стягнуто із ЗАТ «Українська будівельна компанія» на користь Вишневої міської ради Бучанського району Київської області суму основної заборгованості у розмірі 2 101  580, 25 грн, пеню у розмірі 205  583, 23 грн, 3 % річних у розмірі 165  823, 32 грн, інфляційні втрати у розмірі 357  319, 99 грн та судовий збір у розмірі 42  454, 60 грн. В іншій частині позовних вимог в межах перегляду справи відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що строк оплати грошового зобов`язання відповідача за договором у розмірі 2    292    633,00 грн сплив 31.10.2018, а його прострочення з урахуванням норм ч. 1 ст. 530, ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України настало 01.11.2018. Оскільки відповідач взяте на себе зобов`язання зі сплати пайового внеску, покладеного на нього договором, належним чином не виконав, суд визнав обґрунтованими вимоги прокурора про стягнення 2    101    580,25 грн (з урахуванням меж розгляду справи та задоволення позову в частині вимоги про стягнення 191 052,75 грн основного боргу рішенням господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у цій справі). Судом перевірено розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені на предмет правильності та обґрунтованості, з урахуванням приписів чинного законодавства та суми основного боргу у розмірі 2    101    580,25 грн, та встановлено, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача 3% річних складає 165  823, 32 грн, інфляційних втрат - 357  319, 99 грн, пені - 205  583, 23 грн.

Процедура апеляційного провадження 

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від   13.04.2023 та протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 18.04.2023 апеляційні скарги у справі № 910/16997/21 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Владимиренко С.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 витребувано з господарського суду міста Києва  матеріали справи № 910/16997/21 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами   Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» та Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення господарського суду міста Києва     від 09.03.2023         у справі № 910/16997/21 до надходження матеріалів із суду першої інстанції.

Після надходження до суду матеріалів справи, ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ЗАТ «Українська будівельна компанія» на рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2023у справі № 910/16997/21; за клопотанням Заступника керівника Київської обласної прокуратури поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі № 910/16997/21 та відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою; розгляд справи призначено на 21.06.2023.

У зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О. у відпустці телефонограмами від 15.06.2023 було повідомлено учасників справи про те, що судове засідання, призначене на 21.06.2023, не відбудеться, наступне судове засідання - 26.07.2023 о 09:40.

У судовому засіданні 26.07.2023 протокольно оголошено перерву до 02.08.2023 на 09:45, про що присутніх в засіданні представників повідомлено під розписку.

У судовому засіданні 02.08.2023 взяв участь представник відповідача, який  просив апеляційну скаргу відповідача задовольнити та відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

У судовому засіданні 02.08.2023 взяли участь представник позивача і прокурор, які  просили апеляційну скаргу прокуратури задовольнити та відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Короткий зміст апеляційної скарги і заперечень на неї

ЗАТ «Українська будівельна компанія» до Північного апеляційного господарського суду подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у цій справі, в якій просить суд його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові у скасованій частині. 

Підставами для скасування судового рішення відповідач зазначає: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Відповідач стверджує про помилкове визначення судом першої інстанції перебігу позовної давності за вимогами позивача про стягнення заборгованості за договором. Оскільки норми ст. 261 ЦК України мають імперативний характер, застосування судом у спірній ситуації умов п. 4.1 договору № 77, в якості відступу, вважає безпідставним. Також, у відповідача відсутній обов`язок сплатити пайову учать за договором прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідач не є замовником будівництва об`єкта, тому вимоги Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" на нього не поширюються. Також вказує на помилковість розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Прокурор подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів скаржника і просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що: кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором (абз. 7 ч. 9 ст. 40 Закону „Про регулювання містобудівної діяльності"); первинною підставою для виникнення грошового зобов`язання зі сплати пайової участі у визначеному розмірі та у визначений строк є саме рішення виконавчого комітету Крюківщинської сільради №5/27 від 31.08.2017 і на підставі цього рішення і було укладено договір від 01.09.2017; останній платіж повинен бути сплачений до 31.08.2018, що узгоджується із вказаним рішенням сільради; договором не передбачено стягнення коштів у разі виникнення заборгованості за кожним окремим платежем, передбаченим графіком, а унормовано здійснення заходів щодо стягнення коштів у судовому порядку лише у разі невиконання замовником будівництва умов договору щодо перерахування коштів в повному обсязі, і таке повне чи неповне виконання грошового зобов`язання відповідача могло бути визначене сільрадою лише станом на дату, яка є присічною для його виконання - 31.08.2018; наявний графік оплати коштів пайової участі, яким передбачено сплату відповідачем пайової участі окремими частинами втілює лише передбачену абз. 7 ч. 9 ст. 40 вказаного Закону можливість такого розстрочення, однак не може бути підставою для зміни початку перебігу позовної давності; предметом касаційного перегляду у цій справі були рішення в частині, в якій відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстави спливу позовної давності, тоді як в іншій частині (задоволених позовних вимог) рішення відповідачем не оскаржувалися; 30.05.2015 між ТОВ «СТБУД», ЗАТ «Українська будівельна компанія», ТОВ «Агрофірма Крюківщина», ТОВ «Ай-Хаус-Жуляни», ТОВ «Морозов Хаус Груп», ОСОБА_1 укладений договір, умовами якого передбачено (пункти 1.5., 4.1., 5.3.)  обов`язки ЗАТ «Українська будівельна компанія», як керівника спільного проекту, по виконанню функцій замовника будівництва комплексу, включаючи сплату пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту в порядку та на умовах, що визначені цим договором.

Також прокурором до Північного апеляційного господарського суду подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у цій справі, в якій просить суд його скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення 8 436, 96 грн інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги задовольнити. Підставою для часткового скасування судового рішення прокурор вказує на те, що суд першої інстанції припустився помилки в розрахунку інфляційних втрат. Звертає увагу на те, що період, за який заявлені до стягнення інфляційні втрати зазначений у позові (з 01.11.2018 по 18.06.2021). 

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів прокурора і просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність нарахування індексу інфляції на суму боргу у розмірі 2  101  580, 25 грн, оскільки сторонами погоджено окремі самостійні грошові зобов`язання, місцевий суд цього не врахував і невірно визначив суму боргу.

Розгляд заяв, клопотань учасників справи

ЗАТ «Українська будівельна компанія» заявлено клопотання на підставі п. 5 ч. 1  ст. 227 ГПК України  про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у господарській справі № 910/5997/23 за позовом ЗАТ «Українська будівельна компанія» до Вишневої міської ради Бутанського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Крюківщинської міської ради від 31.08.2017 № 5/27 про укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспорної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина та визнання недійсним договору №77 про пайову учать у створенні і розвитку інженерно-транспорної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина від 01.09.2017. Клопотання мотивовано об`єктивною неможливістю розгляду даної справи до вирішення справи №910/5997/23.

Суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання з огляду на таке.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульованого нормами статей      227,      228 ГПК України     в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

За змістом п. 5 ч. 1      ст. 227 ГПК України, на яку посилається заявник у своєму клопотанні, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Крім цього, слід зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього. Подібний правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №904/3935/18 та від 29.04.2020 у справі №903/611/19.

Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 914/700/21, Північний апеляційний господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи.

Предметом позову у справі, що переглядається, є матеріально-правова вимога Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області до ЗАТ «Українська будівельна компанія» про стягнення за договором про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина від 01.09.2017 № 77 основного боргу, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат. 

Предметом позову у справі № 910/5997/23 є вимоги ЗАТ «Українська будівельна компанія» до Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради від 31.08.2017 № 5/27 про укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина та визнання недійсним договору № 77 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крюківщина від 01.09.2017.

Зважаючи на викладене, посилання заявника на те, що у справі № 910/5997/23 оспорюється факт дійсності вказаного договору, не свідчить про неможливість розгляду даної справи, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами  статті 204 Цивільного кодексу України.

Також слід зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини першої      статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/5425/18 та від 20.06.2019 у справі №910/12694/18.

Фактичні обставини, встановлені місцевим господарським судом і перевірені судом апеляційної інстанції

31.08.2017 виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради прийнято рішення № 5/27 «Про укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина», за яким вирішено залучити ЗАТ «Українська будівельна компанія» до пайової участі шляхом укладення договору; визначити за будівництво житлового комплексу пайову участь у розмірі 2292633 грн. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплатити ЗАТ «Українська будівельна компанія» рівними частинами щомісяця до 31.10.2018 року.

01.09.2017 Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області та ЗАТ «Українська будівельна компанія», яке виконує функції замовника будівництва «Будівництво житлового комплексу на вул. Балукова, 1 в селі Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області» (1-а черга будівництва) за адресою: 08136, Київська область, Києво-Святошинський район, село Крюківщина, вул. Балукова, 1, та діє від імені замовника будівництва товариства з обмеженою відповідальністю «СТБУД» та інших учасників згідно з договором № 30-04/2015 про спільну діяльність від 30.04.2015, укладено договір № 77 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крюківщина (далі - договір).

Згідно з пунктом 1 договору замовник зобов`язується взяти пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крюківщини за будівництво житлового комплексу загальною площею 12736,85 кв.м, що знаходиться по вул. Балукова, 1, село Крюківщина, Києво-Святошинського району Київської області та перерахувати до спеціального цільового фонду села Крюківщина на спеціальний рахунок сільського бюджету, відкритий в Державній казначейській службі України в Києво-Святошинському районі (рахунок № 31515921700369, ОКПО 38010937, МФО 821018, ККД 24170000, банк одержувача ГУДКСУ в Київській області), грошові кошти на пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщини у розмірі, що дорівнює 2 292 633,00 грн. Розрахунок величини пайової участі (внеску) є невід`ємною частиною даного договору (додаток № 1).

За умовами пункту 2.1 договору замовник зобов`язується перерахувати (частинами за календарним планом) кошти, зазначені у розділі I цього договору рівними частинами щомісячно після підписання даного договору, на рахунок цільового фонду села Крюківщина з призначенням платежу: «надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту». Графік оплати коштів пайової участі (внеску) є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до пункту 5.1 договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання своїх зобов`язань за даним договором.

У додатку № 1 до договору наведено розрахунок величини пайової участі (внеску) ЗАТ «Українська будівельна компанія» у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури по об`єкту будівництва, за яким пайова участь становить 2    292    633,00 грн.

Згідно з графіком оплати коштів пайової участі (внеску) ЗАТ «Українська будівельна компанія» (додаток № 2 до договору) сторони відповідно до умов договору домовилися про те, що оплату за договором буде здійснено окремими частинами у такому розмірі й такі строки: щомісячно по 8,3% від загального розміру пайової участі у сумі 191    052,75 грн: до 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018, 31.05.2018, 30.06.2018, 31.07.2018, 31.08.2018, 30.09.2018, 31.10.2018.

Відповідно до рішення Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 04.12.2020 № 1-01/ІІ8-19 «Про початок реорганізації Крюківщинської сільської ради та її виконавчого комітету, шляхом приєднання до Вишневою міської ради та її виконавчого комітету» розпочата процедура реорганізації Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Пунктом 3 зазначеного рішення визначено, що Вишнева міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Крюківщинської сільської ради.

Рішенням Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 08.04.2021 № 1-01/V8-4 «Про затвердження передавального акту Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та Виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області» затверджено передавальний акт Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та Виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Також 08.04.2021 складено акт № 8.16 приймання-передачі документів, у переліку якого зазначено, зокрема, про передачу договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крюківщина від 01.09.2017 №77 та претензії від 17.12.2018.

Ураховуючи зазначене, на підставі рішення Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 04.12.2020 № 1-01/ІІ8-19 Вишнева міська рада є правонаступником прав та обов`язків Крюківщинської сільської ради за договором про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крюківщина від 01.09.2017 № 77.

У зв`язку з цим, Вишневою міською радою направлено відповідачу листи-претензії від 09.03.2021 № 3/02-685, від 17.05.2021 № 3/02-1494, від 23.06.2021 № 3/02-1946 щодо виконання умов договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крюківщина від 01.09.2017 №77 та перерахування коштів пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крюківщина до місцевого бюджету ради.

Проте, дані претензії залишені відповідачем без відповіді, а грошові кошти не сплачені.

З посиланням на те, що відповідачем у порушення умов укладеного 01.09.2017 договору № 77 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крюківщина не виконано зобов`язання щодо своєчасної сплати пайового внеску у розмірі 2 292 633,00 грн., прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся з цим позовом до суду.

У розгляді справи судом першої інстанції ЗАТ «Українська будівельна компанія» заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності щодо заявлених позовних вимог в частині вимоги про стягнення 2    101    580, 25 грн та до нарахованих на зазначену суму вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для    стягнення з відповідача на користь позивача несплаченої суми пайового внеску, а також нарахованих на суму основного боргу пені, 3 % річних та    інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Предметом нового апеляційного перегляду є рішення місцевого суду, ухвалене за результатами розгляду справи в частині позовних вимог про стягнення 2 101  580, 25 грн основного боргу, 205  583, 23 грн пені, нарахованої за період з 01.11.2018 по 01.05.2019, 166  090, 66 грн 3% річних та 365 756, 95 грн інфляційних втрат, нарахованих за період 01.11.2018 по 18.06.2021.

У даній справі спірні правовідносини пов`язані зі сплатою відповідачем пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, порядок якої визначено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»    (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) правовідносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник)    зобов`язаний вчинити певну дію    господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити кошти, надати інформацію тощо),    або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Стаття 174 Господарського кодексу України встановлює, що господарські зобов`язання можуть, зокрема, виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Вимогами частин другої, третьої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено наступне зобов`язання замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті: такий замовник зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до    прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію    до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення,    але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.    Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються  в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію  єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором (частина дев`ята статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до частини п`ятої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у цій же редакції), величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Отже, безпосередньо нормами законодавства (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено обов`язок замовників будівництва взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та перерахування до відповідного місцевого бюджету розміру внеску пайової участі, визначеного договором.

Як убачається з матеріалів даної справи, безпосередньо на виконання положень статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради прийнято рішення від 31.08.2017 № 5/27, відповідно до якого залучено ЗАТ «Українська будівельна компанія» до пайової участі, шляхом укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крюківщина (пункт 1 рішення); визначено відповідачу за будівництво житлового комплексу величину пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту села Крюківщина у розмірі 2    292    633,00 грн. (пункт 2 рішення); зобов`язано відповідача сплатити кошти пайової участі рівними частинами щомісяця до 31.10.2018    (пункт 3 рішення).

На виконання вказаного рішення від 31.08.2017 № 5/27 та імперативних вимог зазначеного Закону, 01.09.2017 сторонами по справі укладено договір.

Так, згідно з умовами пункту 2.1 Договору замовник зобов`язався перерахувати (частинами за календарним планом) кошти, зазначені у розділі І цього договору рівними частинами щомісячно після підписання даного договору, на рахунок цільового фонду села Крюківщина з призначенням платежу: «надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту». Графік оплати коштів пайової участі (внеску) є невід`ємною частиною даного договору.

У додатку № 1 до Договору наведено розрахунок величини пайової участі (внеску) ЗАТ «Українська будівельна компанія» у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури по об`єкту будівництва, за яким пайова участь становить 2 292 633 грн.

Графіком оплати коштів пайової участі (внеску) ЗАТ «Українська будівельна компанія» (додаток № 2 до Договору) передбачено сплату відповідачем величини пайової участі окремими частинами у розмірі 191 052,75 грн, проте останній платіж відповідно до пункту 3 рішення від 31.08.2017 № 5/27 повинен бути сплачений    до 31.10.2018.

Отже, договір укладений саме на виконання рішення Виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради від 31.08.2017 № 5/27 та імперативних норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), тому обов`язок відповідача щодо сплати в повному обсязі суми пайової участі повинен бути здійснений до прийняття об`єкта в експлуатацію.

Таким чином, аналіз чинного законодавства (станом на момент виникнення спірних правовідносин) та умови укладеного сторонами Договору про пайову участь прямо передбачають обов`язок відповідача перерахувати    кошти пайової участі в повному обсязі у строк  до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, з якого (обов`язку) випливає відповідне господарське зобов`язання за Договором.

При цьому суд враховує, що 20.09.2019 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», пунктом 13 якого статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виключено. Вказаний Закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 10-13 розділу І цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2020 року.

Водночас пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» передбачено, що    договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію    до моменту їх повного виконання.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Стаття 253 ЦК України визначає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Приписи статті 260 ЦК України передбачають, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Відповідно до приписів статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права),    так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Отже, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності,    і захист порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав умови договору, жодного платежу згідно з графіком у строк до 31.10.2018 не здійснив, у зв`язку з чим 12.10.2021 прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся з цим позовом до суду на захист порушених інтересів держави внаслідок ненадходження до місцевого бюджету оплати пайової участі.        

Таким чином, з огляду на вказані обставини, суд першої інстанції правильно зазначив, що строк оплати грошового зобовязання відповідача за договором у розмірі 2    292    633,00 грн сплив 31.10.2018, а його прострочення з урахуванням норм ч. 1 ст. 530, ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України настало 01.11.2018.

Втім, відповідач взяте на себе зобов`язання зі сплати пайового внеску, покладеного на нього договором, належним чином не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 2    101    580, 25 грн (з урахуванням того, що позов зокрема в частині вимог про стягнення 191 052,75 грн основного боргу задоволено рішенням господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у цій справі, яке набрало законної сили).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи те, що обов`язок по сплаті коштів на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури замовник зобов`язаний здійснити в силу приписів чинного законодавства, а відповідач взяті на себе зобов`язання по перерахуванню коштів не виконав, місцевий суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимоги прокурора про стягнення з відповідача боргу в розмірі 2    101    580, 25 грн, яка не відповідачем спростована.

До того ж, зі змісту п. 4.1. договору вбачається, що сторони дійшли згоди, що підставою для звернення до суду із позовом про примусове виконання відповідачем обов`язку щодо примусового виконання умов договору виникає у позивача саме лише після настання обставини щодо невиконання відповідачем обов`язку щодо перерахування коштів в повному обсязі. І таке повне чи не повне виконання обов`язку відповідача може бути визначене лише станом на дату визначену умовами договору, яка присічна для виконання обов`язку відповідача - 31.10.2018.

Обґрунтованим є посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що наявний графік оплати коштів пайової участі, яким передбачено сплату відповідачем розміру пайової участі окремими частинами втілює лише передбачену абз. 7 ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» можливість такого розстрочення, однак не може бути підставою для зміни початку перебігу позовної давності, встановленого ч. 5 ст. 261 ЦК України, для вимог про стягнення заборгованості за вказаним грошовим зобов`язанням, у тому числі, враховуючи необхідність субсидіарного застосування норм ч. 4 ст. 11, ч. 2 ст. 509, ч. 1 ст. 530 ЦК України та п. 4.1 договору з огляду на характер спірних правовідносин.

З огляду на визначення положеннями п. 4.1 договору, п. 4.1 Типового договору про пайову участь (внесок) замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина та п. 1 Розділу VI «Заключні положення» Порядку визначення розміру пайової участі (внеску) замовників будівництва, його залучення та використання на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщина (затверджено рішенням Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 11 від 16.09.2011) моменту початку реалізації права на позов на примусове стягнення коштів пайової участі у судовому порядку (зокрема, невиконання замовником будівництва умов договору щодо перерахування у повному обсязі коштів) та подання вказаного позову прокурором в інтересах держави в особі Вишневої міської ради 12.10.2021, тобто у межах трирічного строку після настання строку виконання останнього платежу за договором (31.10.2018), відсутні підстави стверджувати про сплив позовної давності для пред`явлення вказаних вимог.

Отже, висновок місцевого суду про стягнення суми основного боргу у розмірі 2    101    580, 25 грн  колегія вважає правильним і обґрунтованим. 
          
Щодо доводів відповідача про відсутність у нього обов`язку сплатити пайову участь за договором, оскільки не вважає себе замовником будівництва, слід зазначити таке. 

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2015 між ТОВ «СТБУД» (сторона 1), ЗАТ «Українська будівельна компанія» (сторона 2), ТОВ «Агрофірма Крюківщина» (сторона 3), ТОВ «Ай-Хаус-Жуляни» (сторона 4), ТОВ «Морозов Хаус Груп» (сторона 5), ОСОБА_1 (сторона 6) укладений договір про спільну діяльність №30-04/2015, згідно з умовами п.п.1.1., 1.3. якого сторони зобов`язуються спільно діяти для досягнення спільної господарської мети - будівництва на земельній ділянці по вул. Балукова, 1 у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області сукупності багатоквартирних житлових будинків, вбудованих та прибудованих приміщень, будівель, квартир, із прибудинковими територіями, земельними ділянками, елементами благоустрою, допоміжними та інженерними адміністративними будівлями і спорудами, інженерним обладнанням, дорогами, трубопроводами, лініями електропередач, а також частинами зазначених об`єктів, їх елементами, чергами та пусковими комплексами. Спільна діяльність сторін згідно з цим договором щодо будівництва Житлових комплексів та/або їх частин, окремих пускових комплексів, будинків іменується як «Спільний проект» (п. 1.1.2 договору про спільну діяльність).

Відповідно до п. 1.5,  п. 4.1, п. 4.2,  пп.5.3.11 п.5.3. цього договору: 
керівництво Спільним проектом здійснюється стороною 2 (ЗАТ «Українська будівельна компанія»); на ЗАТ «Українська будівельна компанія», як на керівника Спільного проекту, покладаються обов`язки по виконанню функцій замовника будівництва Комплексу (тобто, сторона 2 виконує функції замовника будівництва Комплексу);
керівництво Спільним проектом протягом всього строку дії цього договору здійснює сторона 2. Як керівник спільного проекту ЗАТ «Українська будівельна компанія» також виконує всі функції Замовника будівництва Комплексу. На сторону 1 та сторону 3 не може бути покладено обов`язків щодо здійснення функцій замовника будівництва Комплексу, в тому числі щодо підготовки, погодження, реєстрації, подання та отримання будь-яких дозвільних документів стосовно будівництва Комплексів, введення їх в експлуатацію отримання технічних умов щодо інженерного забезпечення Комплексів;
здійснюючи керівництво Спільним проектом, у тому числі виконуючи функції замовника будівництва Комплексу, сторона 2 («Українська будівельна компанія») діє від свого імені, на підставі цього договору та без довіреності;
ЗАТ «Українська будівельна компанія» (сторона 2) зобов`язується сплатити пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту в порядку та на умовах, що визначені цим договором. 

В подальшому, 01.09.2017    Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області та ЗАТ «Українська будівельна компанія», яке виконує функції замовника будівництва «Будівництво житлового комплексу на вул. Балукова, 1 в    селі Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області» (1-а черга будівництва) за адресою: 08136, Київська область, Києво-Святошинський район, село Крюківщина, вул. Балукова, 1, та діє від імені замовника будівництва товариства з обмеженою відповідальністю «СТБУД» та інших учасників згідно з договором № 30-04/2015 про спільну діяльність від 30.04.2015, укладено договір № 77 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крюківщина. За умовами п. 1 цього договору, замовник зобов`язується взяти пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крюківщини за будівництво житлового комплексу загальною площею     12736,85 кв.м, що знаходиться по вул. Балукова, 1, село Крюківщина, Києво-Святошинського району Київської області та перерахувати до спеціального цільового фонду села Крюківщина на спеціальний рахунок сільського бюджету, відкритий в Державній казначейській службі України в Києво-Святошинському районі (рахунок № 31515921700369, ОКПО 38010937, МФО 821018, ККД 24170000, банк одержувача ГУДКСУ в Київській області), грошові кошти на пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крюківщини у розмірі, що дорівнює 2 292 633,00 грн. Розрахунок величини пайової участі (внеску) є невід`ємною частиною даного договору (додаток № 1).

У зв`язку з наведеним, позиція відповідача про відсутність у нього обов`язку сплатити пайову участь за договором, є безпідставною. 

Щодо вимоги прокурора про стягнення з відповідача пені.

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За приписами    ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2. договору №77 від 01.09.2017 сторони погодили, що замовник у випадку несвоєчасної сплати внеску, передбаченого розділом І цього договору сплачує пеню в розмірі 0,1% за кожен день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ від суми договору.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, при цьому день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Оскільки відповідачем було прострочено сплату пайової участі, обґрунтованими визнані судом вимоги прокурора щодо стягнення з відповідача пені, нарахованої на підставі п. 4.2. договору. Розрахунок пені перевірений судом і є арифметично вірним. Стягненню підлягає 205  583, 23 грн пені за період з 01.11.2018 по 01.05.2019, з урахуванням меж позовних вимог. Колегія погоджується з висновком місцевого суду, що позовна давність до вимоги про стягнення пені прокурором не пропущена.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №     703/2718/16-ц та №     646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №     915/880/18, від 26.09.2019 у справі №  912/48/19, від 18.09.2019 у справі №     908/1379/17 тощо).

Вимагати сплату суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким він наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (постанова Верховного Суду від 23.05.2023 у справі №910/5932/22).

Також колегія суддів враховує, що  Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою  статті 8 ЦК України  визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою  статті 4 ЦК України  передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених  Конституцією України  та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення"  визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону).

Статтею 2 цього Закону  передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою  статті 2 цього Закону  законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації  Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"  Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003  затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми  Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"  та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена  наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування  статті 625 ЦК України  визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ № 1078). Така правова позиція узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 і від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, і в цьому випадку Верховний Суд не вбачає необхідності від неї відступати.

Статтею 625 ЦК України  передбачено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим  постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Водночас у пункті 38.2 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 об`єднана палата визначила методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При цьому для застосування частини другої  статті 625 ЦК України, тобто, нарахування інфляційних та 3% річних від простроченої суми, необхідно встановити не тільки факт прострочення та розмір простроченого боргу, але і чіткі дату початку та дату закінчення прострочення відповідної конкретної суми боргу, оскільки лише саме за цей період прострочення у кредитора є право на нарахування боржнику вищевказаних інфляційних та річних на цю суму боргу.

Судом апеляційної інстанції було здійснено відповідний перерахунок інфляційних втрат і 3 % річних, з урахуванням заявлених у позові періодів. Розмір інфляційних втрат за розрахунком суду складає 365  756, 32 грн та 3% річних - 165  823, 32 грн за період з 01.11.2018 по 18.06.2021. Своїм правом на подання суду контррозрахунку відповідач не скористався.

Викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора про допущення місцевим судом арифметичної помилки у розрахунку інфляційних втрат знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Таким чином, рішення місцевого суду в частині стягнення інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання необхідно змінити, збільшивши суму стягнення з відповідача на користь позивача з 357  319, 99 грн до 365  756, 95 грн. Оскільки розрахунок суду першої інстанції в частині 3 % річних є арифметично вірним, рішення у відповідній частині слід залишити без змін. Позовна давність до цих вимог прокурором не пропущена.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Частиною 5 статті 236 ГПК України  передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до        ст. 86 ГПК України        суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (пункт 2 частини першої  статті 275 ГПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення зокрема є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина перша    статті 277 ГПК України).

Судові витрати

Відповідно до пункту 14    статті 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За змістом частини першої    статті 129 ГПК України  судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, -        на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.  129,  269,  275,  277,  281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія" залишити без задоволення.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі №910/16997/21 змінити, виклавши пункт другий його резолютивної частини у такій редакції:
« 2.  Стягнути з закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія»    (02096, м. Київ, вул. Ремонтна, 8, код ЄДРПОУ 23728595) на користь Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (08132, Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, 29; код ЄДРПОУ 34091724) суму основної заборгованості у розмірі 2 101 580 (два мільйона сто одна тисяча п`ятсот вісімдесят) грн 25 коп., пеню у розмірі 205 583 (двісті п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн 23 коп., 3 % річних у розмірі 165 823 (сто шістдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять три) грн 32 коп., інфляційні втрати у розмірі 365  756  (триста шістдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят шість) грн 95 коп. та судовий збір у розмірі 42  581 (сорок дві тисячі п`ятсот вісімдесят одна) грн 16 коп.»

Стягнути з закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія»    (02096, м. Київ, вул. Ремонтна, 8, код ЄДРПОУ 23728595)  на користь Київської обласної прокуратури (01601, місто Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 27/2, код ЄДРПОУ 02909996) 3  405 (три тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп. судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути        оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289    Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови підписано - 07.08.2023.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                С.В. Владимиренко

                                                                                О.О. Євсіков