ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 р. 	Справа № 520/3349/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І.,  по справі № 520/3349/23
за позовом                 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до                 Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті,      третя особа:                  Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОРТЕХСТРОЙ» 
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до  суду з позовом, в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №335753 від 26 січня 2023 року, винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №335753 від 26 січня 2023 року, винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1 073, 60 грн.
Позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, про стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на його користь у розмірі 3 000 гривень.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 року заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення  – задоволено.
Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн. 
Відповідач, не погоджуючись із додатковим рішенням суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви відмовити.
В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що за правовою природою розрахунок витрат на правничу допомогу, як і прохання стягнути такі витрати, повинна містити перша заява по суті спору. В розумінні приписів КАС України такою заявою є позовна заява, яка за своєю природою, поміж іншого, повинна містити розрахунок таких витрат (хоча б орієнтовний) і прохання стягнути ці витрати. Натомість, зі змісту позовної заяви у справі позивачем викладено лише посилання про намір можливого стягнення, без визначення орієнтованих сум такого стягнення. Таким чином, на переконання апелянта позивач позбавлений можливості подавати заяву про ухвалення додаткового судового рішення.
Крім того, вказав, що відповідно до приписів частини 4 та 5 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а її розмір має бути співмірним. Втім, надані документи, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу не відповідають обсягу, наданих юридичних послуг у цій справі та є явно неспівмірними, оскільки підготовлені та подані процесуальні документи по суті справи є шаблонними та не потребують значного часу.
Позивач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Товариство з обмеженою відповідальністю “ДОРТЕХСТРОЙ” правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення, за результатами оцінки наданих позивачем доказів, дійшов висновку, що витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн є співмірними із наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, а також заявлені витрати відповідають критерію реальності, розумності їх розміру.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За частиною 3 ст. 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів частин 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, ч. 7 ст. 139 КАС України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з положень ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.01.2022 по справі № 813/2241/18.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Судом встановлено, що представництво інтересів позивача в суді першої інстанції здійснювалося адвокатом Хоменком Максимом Сергійовичем на підставі договору про надання правової допомоги від № 30/01/23-1 від 30.01.2023 року (а.с. 8).
В позовній заяві заявлено про намір надати суду докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу після прийняття рішення судом першої інстанції.
Крім того, до суду надано копії додаткової угоди №1 від 30.01.2023 року до договору про надання правової допомоги №30/01/23-1 від 30.01.2023 року, згідно з якою вартість послуг склала 3 000 грн.,  акт приймання – передачі юридичних послуг від 24.04.2023 (а.с. 137-138).
Згідно акту приймання-передачі до складу правової допомоги, наданої  адвокатом входили: 
- надання консультації і роз`яснень з питань судового оскарження Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335753 від 26.01.2023 року у розмірі 500 грн;
-  складання та подання позовної заяви  про оскарження Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335753 від 26.01.2023 року із розрахунку 4 години витраченого часу та 500 грн за 1 годину витраченого часу, загалом на суму 2000 грн;
- складання та подання відповіді на відзив по справі № 520/3349/23 у розмірі 500 грн.
Загальна вартість послуг склала 3000 грн.
Позивачем сплачено адвокату кошти у загальній сумі 3000 грн, що підтверджується квитанції від 31.01.2023 №В299-Е4Н9-РХАХ-ТМ33 (а.с. 139).  
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Саме такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 14.03.2023 у справі № 640/12206/19.
При вирішення питання судових витрат суд першої інстанції врахував складність справи, надані послуги та співмірність гонорару.
Колегія суддів також зазначає, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката обґрунтований належним чином та відповідає вимогам співмірності, закріпленим у ч. 5 ст. 134 КАС України, оскільки предметом адміністративної справи є оскарження постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн, а тому розмір витрат на правову допомогу 3000 грн співмірний з ціною позову.
Враховуючи складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, розмір накладеного господарсько-адміністративного штрафу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн підтверджена належними і допустимими доказами.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності розміру задоволених судом судових витрат із заявленими позовними вимогами.
Водночас доводи апеляційної скарги не містять обґрунтувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо співмірності погоджених до відшкодування судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт, так само як і не містять розрахунку суми витрат, які, за позицією відповідача, є належними до відшкодування, а зводяться фактично до цитування норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини. Суд апеляційної інстанції таких обставин також не встановив.
Доводи апелянта про те, що позивач в позовній заяві не визначив орієнтовні суми відшкодування правничої допомоги, а виклав лише посилання про намір можливого стягнення, а тому позбавлений можливості подавати заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до приписів ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.      
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.
Додаткове рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 по справі № 520/3349/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова