ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 р. 	Справа № 480/4904/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2023, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі                        № 480/4904/22
за позовом                ОСОБА_1  
до               Сумської митниці                       
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці, в якому просив суд:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Сумської митниці № 0000752419 та № 0000762419 від 29.11.2021 року.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до митної декларації від 07.11.2018 типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2018/021717 уповноваженою позивачем особою - ФОП ОСОБА_2 було заповнено МД та пред`явлено до митного оформлення автомобіль легковий автомобіль CHEVROLET CRUZE з VIN-номером НОМЕР_1 (далі - ТЗ), який було придбано третьою особою (CHESNOKOV ROMAN YURIIOVYCH) на інтернет-аукціоні «ІААІ» згідно інвойсу від 22.08.2018 року №22788658 за ціною 3865,00 дол. США. В подальшому, після завершення торгів на аукціоні, третьою особою - CHESNOKOV ROMAN YURIIOVYCH було запропоновано позивачеві викупити у нього цей автомобіль за визначену ним суму під зобов`язання особистого контролю (супроводження) процедури викупу/транспортування ТЗ з США до України на ім`я позивача.
Митна вартість ТЗ визначалася уповноваженою на декларування особою за основним методом визначення митної вартості в розмірі 3865,00 дол. США на підставі консультації з митним органом з урахуванням усіх наявних фізичних пошкоджень ТЗ.
Таким чином, на переконання позивача, ціною (фактурною вартістю) імпортованого позивачем ТЗ являється його ціна згідно з інвойсом від 22.08.2018 року № 22788658 за ціною 3865 дол.США, до якої було включено безпосередню вартість ТЗ 3465,00 дол.США та вартість його доставки 400,00 дол.США. Інших складових митної вартості в розумінні частини 10 статті 58 МК України у цього ТЗ не було.
Позивач зазначив, що йому було відомо лише про існування інвойсу від 22.08.2018 року                  № 22788658 із ціною ТЗ в розмірі 3865,00 дол. США, виписаного інтернет-аукціоном «ІАА» безпосередньо на його ім`я і в ціну якого було включено вартість його доставки до морського порту України. Про існування наявних в матеріалах перевірки платіжного доручення від 23.08.2018 року № SW24I823O44401 на суму 3465,00 дол.США (в той час як позивач мав впевненість про здійснення CHESNOKOV ROMAN попередньої оплати цього ТЗ в розмірі 2255 дол.США (1610 дол.США сплачених позивачем + 2255 дол.США компенсованих громадянину CHESNOKOV ROMAN) позивач як вказано у позовній заяві, дізнався лише після отримання відповіді митниці на адвокатський запит представника позивача.
За фактом митного оформлення вказаного ТЗ відповідачем було проведено документальну невиїзну перевірку. Наведені митним органом в матеріалах перевірки доводи вказують на те, що підставою для прийняття рішення про її проведення стало надходження листів від Сумської обласної прокуратури (№ 31-146вих-21 від 11.02.2020 року) та від Головного управління Нацполіцїї в Сумській області (№2714/117/24/6-2021 від 29.03.2021 року), якими надана інформація про транзакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті (вихідний через SWIFТ), які здійснені громадянами на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування (з прив`язкою до марки та VIN-номеру ТЗ).
На переконання позивача, надходження листів від Сумської обласної прокуратури (№31- 146вих-21 від 11.02.2020 року) та від Головного управління Нацполіцїї в Сумській області (№2714/117/24/6-2021 від 29.03.2021 року) не являється визначеною частиною 2 статті 351 МК України підставою для призначення та проведення документальної невиїзної перевірки, а тому застосування правових наслідків її проведення являються діями відповідача - суб`єкта владних повноважень, які вчинені з порушенням приписів, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України. Разом з тим, позивач звертає увагу суду на те, що й аналіз електронної копії митної декларації (без наданої Сумською обласною прокуратурою та ТУ Нацполіції в Сумській області інформації) не надавав та не міг надати митному органу підстав стверджувати про порушення законодавства України з питань митної справи.
Зауважив, що відповідачем було порушено порядок проведення перевірки, а саме у позивача не було витребувано ані документів, ані пояснень, які стосувалися проведення митницею вказаної перевірки, що свідчить про надмірний формалізм діяльності цього суб`єкта владних повноважень при виконанні своїх владних управлінських функцій.
На думку позивача, перевірка є незаконною, оскільки проведена за умов встановленого мораторію на період дії карантину та з підстав, не визначених законом.
Також, позивач зауважив, що застосування відповідачем штрафної санкції у формі штрафу в розмірі 25% від суми недобору митних платежів на підставі підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 та пункту 123.2 статті 123 ПК України є безпідставним та необґрунтованим, оскільки жодного доводу на предмет того, з яких причин в оскаржуваних повідомленнях-рішеннях до позивача застосовано штраф саме в розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов`язання, а не 10 % (як визначається підпунктом 123.1 статті 123 ПК України) в розрахунку штрафних санкцій за актом перевірки позивача митницею не вказується. Так само не вказується й того, з чого виходив митний орган, вважаючи що позивач саме діяв умисно при поданні документів на ТЗ до митного брокера з метою його розмитнення.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з  рішенням суду першої інстанції представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази того, що згадані в Акті перевірки платіжні доручення на суму 3465,00 дол.США та 1610,00 дол.США дійсно містилися в матеріалах, надісланих листом прокуратури, і були отримані правомірно та з дотриманням вимог закону. Позивач взагалі ставить під сумнів реальність платежу CHESNOKOV ROMAN YURIIOVYCH згідно платіжного доручення від 23.08.2018 (SW24I823O44401) на суму 3465,00 дол.США, адже позивач йому компенсував значно меншу суму за імпортований ТЗ.  Зауважив, що, приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції свідомо не застосував норму частини 2 статті 351 МК України, якою визначено вичерпний перелік підстав для проведення документальних невиїзних перевірок і під жодну з яких листи прокуратури та нацполщії не підпадають. Також, суд першої інстанції протиправно не застосував норму абзацу першого пункту 102.1 вказаної статті 102 ПК України та залишив в силі винесені з пропуском встановленого Законом 1095-денного строку податкові повідомлення-рішення, що відповідно свідчить про наявність передбачених статтею 317 КАС України підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Так, митне оформлення транспортного засобу позивача було здійснено на підставі митної декларації від 07.11.2018 року                                                     № UA805180/2018/021717, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 0000752419 та                     № 0000762419 винесено 29.11.2021 року, тобто з порушенням встановленого частиною 1 статті 102 ПК України строку, що свідчить про необхідність їхнього скасування. Крім того, жодним наявним у справі доказом не доведено умисності дій позивача, які призвели до донарахування податкового зобов`язання та виставлення оскаржуваних ППР, адже не доведено самого факту поінформованості позивача про вчинення третьою особою CHESNOKOV ROMAN YURIIOVYCH міжнародного банківського переказу.
Вважає, що усі вищевказані факти неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які виявилися у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, та у застосуванні закону, який не підлягав застосуванню, призвели до постановлення незаконного та необґрунтованого судового рішення, що свідчить про наявність підстав для його скасування згідно статті 317 КАС України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі наказу Сумської митниці від 18.10.2021 року № 142 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи» митницею проведено документальну невиїзну перевірку. При цьому, Сумською митницею на адресу позивача було направлено рекомендований лист з письмовим повідомленням про вручення, відповідно до якого його було повідомлено про те, що на підставі пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України та наказу Сумської митниці №142 від 18 жовтня 2021 року з 25 жовтня по 26 жовтня 2021 року буде проводитись документальна невиїзна перевірка дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару.
За результатами проведеної документальної невиїзної перевірки у відповідності до вимог статті 351 Митного кодексу України було складено Акт перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформлені товарів, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією №UA 805180/2018/021717 від 07.11.2018.
При проведенні перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 07.11.2018 №UA805180/2018/021717, встановлено, що до митного оформлення декларантом/уповноваженою особою надавались:
- інвойс від 22.08.2018 № 22788658 на суму 3865 дол. США;
- документ права власності на пошкоджений транспортний засіб (CERTIFICATE OF TITLE) від 10.08.2018 № ST197005;
- платіжні документи (квитанція про сплату митних платежів від 23.10.2018 №0.0.116736411.1, платник: ОСОБА_1 ; призначення: попередня оплата за митне оформлення автомобіля ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 );
- інші документи, необхідні для митного оформлення.
За митною декларацією типу “ІМ 40 ДЕ” №UA805180/2018/021717 здійснено митне оформлення товару “Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка CHEVROLET; модель CRUZE. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2015. Модельний рік виготовлення 2015. Тип кузова седан. Колір чорний. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1364 см3...” та випущено у вільний обіг.
Митна вартість товару визначена декларантом/уповноваженою особою за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) на рівні 3865,00 дол. США (еквівалент 108279,18 грн. за курсом Національного банку України на дату подачі МД: 1 дол. США - 28,015313грн.).
Загальні відомості щодо митного оформлення вказаного товару зведені в Додатку 1 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
Під час документальної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 07.11.2018 №UА805180/2018/021717, встановлені порушення чинного законодавства, що призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита.
Враховуючи вищевикладене, на підставі Акту Сумською митницею було визначено суму податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій) та 29.11.2021 прийнято податкові повідомлення - рішення форми «Р»:
- № 000762419, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на суму 9322,10 грн., з яких 7457,68 грн. - податкове зобов`язання, 1864,42 грн. - штрафні санкції (а.с. 58-59);
- № 0000752419, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами на суму 4237,31 грн., з яких 3389,85 грн. - податкове зобов`язання, 847,46 грн. - штрафні санкції (а.с. 56-57).
Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що у контролюючого органу були наявні підстави для призначення та проведення перевірки відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 336, п. 1 ч. 3 ст. 345, п.1 ч.2 ст.351 Митного кодексу України. Відповідач як суб`єкт владних повноважень належними та допустимими доказами довів обґрунтованість визначення суми податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій) та правомірність прийняття 29.11.2021 податкових повідомлень - рішень форми «Р» №0000752419 та №0000762419. При їх прийнятті відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Як вбачається з акту перевірки, 07.11.2018 митним постом "Центральний" Сумської митниці ДФС за митною декларацією типу “ІМ 40 ДЕ” №UA805180/2018/021717 здійснено митне оформлення товару “Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка CHEVROLET; модель CRUZE. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2015. Модельний рік виготовлення 2015. Тип кузова седан. Колір чорний. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1364 см3...” та випущено у вільний обіг.
Митна вартість товару визначена декларантом/уповноваженою особою за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) на рівні 3865,00 дол. США (еквівалент 108279,18 грн. за курсом Національного банку України на дату подачі МД: 1 дол. США - 28,015313грн.).
Загальні відомості щодо митного оформлення вказаного товару зведені в Додатку 1 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
При цьому, як зазначено в акті перевірки, при здійсненні аналізу електронних митних декларацій та інформації, отриманої за листами Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146вих-21 (вх. 2225/8.7 від 12.02.2021) та Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021 встановлено, що через AT КБ “ПриватБанк”:
- CHESNOKOV ROMAN YURIIOVYCH здійснив сплату коштів за платіжним дорученням від 23.08.2018 (SW24I823O44401) у розмірі 3465,00 дол. США на рахунок ІАА BUYER WIRES TWO WESTBROOK CORPORATE CENTER (10th floor/US/WESTCHESTER IL 60154) згідно lot 22788658 за купівлю автомобіля CHEVROLET CRUZE, номер кузова (VIN): НОМЕР_1 ;
- ОСОБА_3 здійснив сплату коштів за платіжним дорученням від 24.09.2018 (SW24I924О74177) у розмірі 1610.00 дол. США на рахунок CARS WEST LLC (33753, WILD HORSE WAY /US/YUCAIPA, CA 92399) за транспортування автомобіля марки CHEVROLET, модель CRUZE, номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , інвойс 23190918, контейнер НОМЕР_3 .
Зазначені платежі були здійснені за товар (транспортний засіб), логістичні, консультативні, транспортні послуги по доставці транспортного засобу - марки CHEVROLET, модель CRUZE. Номер кузова (VIN): НОМЕР_1 .
Таким чином, перевіркою встановлено не декларування в повному обсязі фактурної вартості товару (транспортного засобу), яка фактично сплачена за товар (вантажне відправлення) та інших послуг, які сплачені громадянином ОСОБА_1 за платіжними дорученнями від 23.08.2018 (SW24I823O44401) у розмірі 3465,00 дол. СІЛА, від 24.09.2018 (SW24I924О74177) у розмірі 1610,00 дол. СІЛА, які не враховані в повному обсязі декларантом при визначенні митної вартості товару.
Порівняльні дані встановленої невідповідності наведено у Додатку 2 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
На підставі Акту Сумською митницею було визначено суму податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій) та 29.11.2021 прийнято спірні податкові повідомлення - рішення форми «Р».
З викладеного вбачається, що оформлення транспортного засобу позивача було здійснено на підставі митної декларації від 07.11.2018 року №UA805180/2018/021717, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 0000752419 та № 0000762419 винесено 29.11.2021 року.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, спірним податковим повідомленням-рішенням та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.  
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України (далі - ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування.
Так, статтею 345 МК України визначено, що документальною перевіркою є сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Відповідно до ч.2 ст. 345 МК України документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Положеннями частини 3 вказаної статті визначено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Згідно ч. 6 ст. 345 МК України, результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Відповідно до ст. 351 МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Статтею 354 МК України врегульовано, що результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Відповідно до ч.12 ст. 354 МК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або особою, яка виконує його обов`язки протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.
Згідно з ч. 14 ст. 354 МК України, в акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.
На виконання пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України, у разі, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, такий контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань.
Отже, у встановлених випадках, після митного оформлення товару, митний орган має право проводити перевірку повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України, під час проведення якої, досліджувати питання правильності визначення митної вартості товарів. У разі встановлення порушень визначення митної вартості товарів, рішення щодо правильності її визначення окремим документом не оформлюється, а відповідні факти зазначаються в акті перевірки.
Досліджуючи дотримання митним органом строку проведення перевірки та строку визначення грошових зобов`язань, визначених статтею 102 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно з абз. 1 п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Встановлена наведеними нормами вимога щодо строку давності є загальною і поширюється на всі випадки визначення митним органом грошових зобов`язань платника податків, за виключенням випадків, перелік яких встановлений пунктом 102.2 статті 102 Податкового кодексу України.
При цьому, після закінчення встановленого пунктом 102.1 статті 102 ПК України строку митному органу заборонено як донараховувати платникам податків грошові зобов`язання, так і проводити перевірку правильності митного декларування товару та сплати податків загалом. При цьому, визначаючи граничний строк, протягом якого митний орган має право визначити суму грошових зобов`язань - 1095 днів, законодавець пов`язав початок його перебігу із граничною (фактичною) датою подачі митної декларації.
Судом встановлено, що митна декларація № UA805180/2018/021717 подана позивачем митному органу 07.11.2018, отже саме з цієї дати виникли податкові зобов`язання ОСОБА_1 , зокрема, по сплаті мита та по податку на додану вартість. У зв`язку з цим, Сумська митниця мала право призначити перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань позивача по вказаній декларації, не пізніше закінчення 1095 дня, а саме: до 07.11.2021.
В свою чергу,  відповідач визначив позивачу грошові зобов`язання за платежами мито та податок на додану вартість 29.11.2021, тобто, поза межами встановленого ст. 102 ПК України строку.
Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яким зупинено перебіг строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу на час дії карантину, колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.
Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби» (COVID-19) від 13 травня 2020 № 591-IX внесено зміни, зокрема, до Податкового кодексу України щодо термінів зупинення перебігу строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме абзацом пункту 52-2 встановлено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
Разом з тим, згідно п. 75.1 статті 75 ПК України види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.
Отже, правове регулювання проведення митним органом документальної перевірки встановлюється саме Митним кодексом України, який містить посилання на положення Податкового кодексу України з метою доповнення правового регулювання означених суспільних відносин.
Законом №591-IX не вносились зміни до Митного кодексу України, мораторій на проведення документальних перевірок, що здійснюються митними органами не був встановлений як і не було зазначено про зупинення перебігу строків давності як для їх проведення так і нарахування податкових зобов`язань.
Колегія суддів зазначає, що розповсюдження зазначеного вище правового регулювання на документальні перевірки, що проводяться митними органами, за умови відсутності мораторію на проведення документальних перевірок саме митними органами на підставі Митного кодексу України, свідчить про порушення принципу правової визначеності. Таке твердження обґрунтовано тим, що саме мораторій на проведення перевірок слугує підставою зупинення перебігу строків давності щодо визначення контролюючим органом грошових зобов`язань з податків та зборів. Враховуючи відсутність мораторію на проведення перевірок митними органами, відсутні підстави стверджувати про зупинення строків, передбачених статтею 102 ПК України. Інше тлумачення може свідчити про порушення балансу між приватним та публічним інтересом учасників означених вище правовідносин.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що податкові повідомлення-рішення, прийняті поза межами строку, встановленого ст. 102 ПК України, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду. 
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року по справі №480/4904/22 прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а отже підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 по справі                          № 480/4904/22 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.  
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Сумської митниці                       № 0000752419 та № 0000762419 від 29.11.2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський 	
Судді	   	О.М. Мінаєва    З.О. Кононенко