ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

30 серпня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/5904/23
Головуючий у першій інстанції – Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1173/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді Мамонової О.Є.,
суддів – Онищенко О.І., Шитченко Н.В.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_3 , -

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,-

                                       У С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи  стягнення з 07.04.2023 і до закінчення дитиною навчання – до 30.06.2028, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сторони мають спільну дитину – ОСОБА_3 . Донька наразі проживає з позивачкою, з 01.10.2022 ОСОБА_4 навчається на денному відділенні Національного медичного університету імені ОСОБА_5 за контрактом. Строк навчання закінчується 30.06.2028. Дочка не має ніякого джерела доходів, знаходиться на її утриманні.  
Зазначала, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання на контрактній основі та потребує матеріальної допомоги.

04.07.2023 відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить це врахувати під час вирішення питання щодо судових витрат.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.07.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини  всіх видів  доходу (заробітку)  щомісяця, на період її навчання в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця до 30.06.2028, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з 26.04.2023.
Стягнуто з ОСОБА_2 1073,6 грн судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.07.2023 скасувати в частині стягнення з нього судового збору в розмірі 1073,6 грн та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього судовий збір у розмірі 536,8 грн. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не зважив на положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України та стягнув з відповідача 100 відсотків судового збору, що підлягав сплаті за подачу позову. При цьому ОСОБА_6 позов визнав, а тому отримав обґрунтовані сподівання, що з нього має бути стягнуто тільки 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті за подачу позову. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, в  якій, зокрема зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду в даній справі лише в частині розподілу судового збору.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції  виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 позов визнав, а тому з останнього на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Однак з таким висновком апеляційний суд не погоджується, оскільки він не відповідає нормам процесуального законодавства.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в такому розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановлених законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.
Ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів – сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України).
За відсутності даних про розмір доходу відповідача у даній справі ставка судового збору має визначатись у мінімальному розмірі, що станом на день звернення ОСОБА_1 становив 1073,60 грн.
Позивачка за положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.
Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі 550/936/18).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
У справі встановлено, що 04.07.2023, до початку розгляду справи по суті, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання позову.
З огляду на викладене, доводи відповідача про безпідставне стягнення з нього на користь держави 1073,60 грн (100 відсотків судового збору, що підлягав сплаті за подачу позову), є обґрунтованими.
Таким чином із відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що становить 536,8 грн (50% від 1073,6 грн).
Враховуючи зазначене вище, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.07.2023 підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_2 на користь держави суми судового збору з 1073,6 грн до 536,8 грн.
Керуючись ст. 141, ч. 1 ст. 142, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2023 року змінити в частині  визначеної до стягнення з ОСОБА_2 на користь держави суми  судового збору, зменшивши її з 1073 (однієї тисячі сімдесяти трьох) грн 60 коп. до 536 (п`ятсот тридцяти шести) грн 80 коп.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                                       О.Є. Мамонова

Судді:                                                                               О.І. Онищенко

                                                                                         Н.В. Шитченко