ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 липня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/4494/23	
(суддя Прудник С.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи «Центр пробації» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі №160/4494/23 за позовом   ОСОБА_1 до  Державної установи «Центр пробації» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                                  ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 02 березня 2023 року звернувся до суду з позовом до Державної установи «Центр пробації» згідно з яким просить:
- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Державної установи «Центр пробації» щодо не нарахування та не виплати на користь начальника Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, майора внутрішньої служби Демченка Євгена Вячеславовича грошової виплати за квітень та травень 2022 року у розмірі 60 000 гривень (шістдесяти тисяч гривень) відповідно до п. І Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за №168 (у редакції Постанови на період виникнення спірних відносин);
- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» нарахувати та виплатити на користь начальника Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, майора внутрішньої служби ОСОБА_1 грошової виплати за квітень та травень 2022 року у розмірі 60000 гривень (шістдесяти тисяч гривень) відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за №168 (у редакції Постанови на період виникнення спірних відносин).           
Позов обґрунтовано тим, що позивач на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року набув права на отримання додаткової винагороди у розмірі 30000 грн щомісячно за квітень та травень 2022 року, натомість відповідач не нарахував і не виплатив позивачу таку винагороди.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що з квітня 2022 року по травень 2022 року позивач мав право на призначення та виплату додаткової винагороди, передбаченої п. 1 Постанови № 168, натомість відповідач протиправно не здійснив таку виплату. При цьому, суд зазначив, що посилання відповідача на те, що позивач не залучався до виконання завдань, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не несе службу у розумінні Закону України «Про Національну поліцію» є необґрунтованими та безпідставними, оскільки Постановою № 168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) не визначено відповідних умов для отримання виплати працівникам Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби. Чинне законодавство не містить визначення терміну «несення служби» відмінного від загального поняття проходження служби.           Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних відносин положення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року із послідуючими внесеними до них змінами та порушено положення статті 58 Конституції України.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 02.01.2023 року позивач звернувся до Державної установи «Центр пробації» із заявою про нарахування та виплату йому усіх сум, належних їй при звільненні, а саме додаткової винагороди в розмірі 60000 грн щомісячно за період з 24.02.2022 року до 31.05.2022 року.
Листом Державної установи «Центр пробації» від 13.01.2023 року повідомлено позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати йому додаткової винагороди відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року (а.с.8-9).
Відмовляючи у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року відповідач виходив з того, що персонал пробації виконує завдання та функції, визначені Законом України «Про пробацію» та не несе службу у розумінні нормативно-правових актів, що регулюють проходження служби в Державній кримінально-виконавчій системи України.
Правомірність дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000 грн за період з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року та з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року не виплати такої винагороди із розрахунку до 30000 грн щомісячно є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24.02.2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено воєнний стан на території України з 24.02.2022 року.
На виконання  Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні»  та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
В подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема  постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 217, від 22 березня 2022 року №350, від 01 квітня 2022 року № 400, при цьому вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року, а розмір додаткової винагороди залишався незмінним 30000 гривень щомісячно та 100000 гривень особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до постанови КМУ № 217 від 07.03.2022 року внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виключивши в абзаці першому слова «(крім військовослужбовців строкової служби)». 
Згідно з п.2 постанови КМУ № 217 від 07.03.2022 року вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Згідно з постановою КМУ № 350 від 22.03.2022 року внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнено абзац перший після слів «та поліцейським» словами «,а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка». 
Згідно з п.2 постанови КМУ № 350 від 22.03.2022 року вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити  йому додаткову винагороду передбачену Постановою № 168 за період квітень-травень 2022 року та враховуючи, при цьому вищезазначені нормативно-правові акти, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції позивач про те, що позивач мав право на призначення та виплату додаткової винагороди, передбаченої п. 1 Постанови № 168 у спірний період.
При цьому, суд першої інстанції правильно зазначив про безпідставність посилань відповідача на те, що позивач не залучався до виконання завдань, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не несе службу у розумінні Закону України «Про Національну поліцію», оскільки Постановою № 168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) не визначено відповідних умов для отримання виплати працівникам Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції вважає і безпідставними посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанову КМУ № 754 від 01.07.2022 року, постанову КМУ № 793 від 07.07.2022 року та постанову КМУ № 1146 від 08.10.2022 року, оскільки ці постанови було прийнято урядом вже після виникнення спірних відносин, а тому вони не можуть їх регулювати.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд, зауважує, що висновки суду в резолютивній частині постанови - є приписами, що підлягають безумовному виконанню сторонами та третіми особами, а судове рішення має бути категоричним, тобто повинне давати відповідь на позовні вимоги таким чином, щоб зняти невизначеність у взаємовідносинах між сторонами спору, суд звертає увагу на те, що у резолютивній частині постанови повинен бути наведений ясний і однозначний за своїм формулюванням висновок про протиправність дій або бездіяльності відповідача та про спосіб відновлення порушених прав позивача.
Задовольняючи позов суд першої інстанції в резолютивній частині зобов`язав відповідача  нарахувати та виплатити на користь позивача грошові виплати за квітень та травень 2022 року у розмірі 60000 гривень  відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за №168.
При цьому, судом першої інстанції не було враховано те, що загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.
Правило щодо пропорційності розміру грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам закріплено й у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 за умовами якого розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.           Враховуючи те, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення  без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, при цьому враховуючи наявність допущених не точностей в резолютивній частині рішення, які можуть вплинути на правильність його виконання, колегія суддів зробила висновок про те, що судове рішення підлягає зміні шляхом викладення його резолютивної частини в новій редакції.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи «Центр пробації» - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі №160/4494/23 – змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції.
Позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року за період з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року та з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року, включно, із розрахунку 30000 грн на місяць.
Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року за період з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року та з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року, включно із розрахунку 30000 грн на місяць, з урахуванням фактично виплачених сум.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 11 липня 2023 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов