Справа № 944/4752/22                                Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П. 
Провадження № 33/811/1299/23                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Домашовця Віталія Степановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80грн.
Згідно постанови, ОСОБА_1 , о 22 год. 58 хв., 27 вересня 2022 року по вулиці М. Шашакевича, 2, в м. Яворові, Львівської області, керував автомобілем марки «Шкода Октавія» з номерним знаком НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Алкотест Драгер - 6810», згідно даних алкотесту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 вміст алкоголю становить 1,04 проміле, що підтверджується висновком №63 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 вересня 2022 року, чим порушив п. 2.9«а» Правил Дорожнього Руху України, тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі.
Вважає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесена на підставі припущень.
Повідомляє, що він відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», у зв`язку із чим був направлений у медичний заклад. У медичному закладі огляд було проведено безпосередньо працівником поліції та в присутності лікаря.
Зазначає, що в медичному закладі працівник поліції примусив його пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу, який перебуває на балансі Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, тобто за допомогою того ж приладу від якого він відмовився, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит.
Наголошує, що огляд повинен проводити лікар, а не працівник поліції.
Звертає увагу, що він просив, щоб в нього взяли зразки біологічного середовища, проте цього не було зроблено. 
Заслухавши, виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №330063 від 27 вересня 2022 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку, в «Яворівській ЦРЛ»;
- результатом газоаналізатора «Drager Alcotes 6810» (а.с. 2), згідно із яким огляд було проведено о 23 год. 19 хв., 27 вересня 2022 року, результат тесту показав 1.04 проміле алкоголю;
- інформацією із висновку №63 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 вересня 2023 року (а.с. 5), відповідно до якого, у водія ОСОБА_1 було діагностовано стан алкогольного сп`яніння;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, під час якого було проведеного, працівниками поліції, тестування водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» (результат огляду 1, 04 проміле), з результатом приладу водій не погодився, після чого було проведено клінічне обстеження лікарем медичного закладу, на підставі якого у водія було діагностовано стан алкогольного сп`яніння, окрім того під час обстеження водія лікарем було виявлено запах алкоголю з порожнини рота, після чого ОСОБА_1 було ознайомлено з результатом медичного огляду та з протоколом про адміністративне правопорушення, від пояснень та отримання копії протоколу водій відмовився.
Доводи сторони захисту, що огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі було проведено працівниками поліції, а не лікарем, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки, діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду, і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, встановлюється не тільки на підставі результатів газоаналізатора, а лікар звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак алкогольного сп`яніння (серед яких також є запах алкоголь з порожнини рота, та інші), які вказують на можливий стан сп`яніння.
Клінічні дані в поєднанні із результатом газоаналізатора, дають можливість визначити, чи знаходиться людина в стані сп`яніння.
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, лікарем було проведено клінічне обстеження водія ОСОБА_1 та додатково проведено, працівниками поліції, тестування за допомогою газоаналізатора «Драгер», у медичному закладі, на підставі чого лікарем діагностовано стан алкогольного сп`яніння.
Аргументи сторони захисту, що в медичному закладі працівник поліції примусив ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу, який перебуває на балансі Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, тобто за допомогою того ж приладу від якого він відмовився, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки з відеозапису, долученого до матеріалів судової справи, не вбачається, що працівники поліції здійснювали тиск на водія під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, окрім того стороною захисту дії працівників поліції та працівників медичного закладу не були оскаржені, відповідно до вимог ст. 267 КУпАП.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Хоч наявний в матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, водночас на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та такий відеозапис дає можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим суд вважає доводи апелянта щодо безперервності відеофіксації неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 .
Викладені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту, про порушення порядку проведення медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та недійсність висновку щодо результатів такого огляду, є безпідставні.
Так, з відеозапису, проведеному працівниками поліції в медичному закладі, вбачається, що після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння лікар відмовився відбирати зразки біологічного середовища (кров).
Відповідно до пунктів 12-14 розділу III Інструкції №1452/735 для дослідження біологічного середовища може використовуватись кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взятим зразки біологічних середовищ слини, сечі та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.
Отже, положення вказаної Інструкції передбачає обов`язкове проведення дослідження крові водія - учасника дорожнього руху, який внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані, на вміст алкоголю. 
Таким чином, медичними працівниками законно відмовлено водієві у відборі зразка біологічного середовища крові, оскільки ОСОБА_1 не був учасником ДТП та не перебував у несвідомому стані.
Поряд з тим, апеляційний суд зазначає, що у даній Інструкції не передбачено, що особа, доставлена для проходження огляду на стан сп`яніння, має право вибирати, зразки якого біологічного середовища слід надати для дослідження. Відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд. При цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у даному закладі охорони здоров`я, а також швидкість проведення дослідження.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -        
постановив:

постанову Яворівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                 Партика І.В.