ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 р. 	Справа № 520/6870/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/6870/22
за позовом                ОСОБА_1  
до               Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області   про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області (далі – відповідач), в якій просив: 
- визнати неправомірним та скасувати наказ відповідача від 08.03.2022 року № 91о/с стосовно звільнення Старшого сержанта Служби судової охорони ОСОБА_2 , контролера I категорії 1 відділення (Східний апеляційний господарський суд) 6 взводу охорони 2 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Харківський області згідно iз положеннями про проходження служби співробітниками служби судової охорони за підпунктом 5 (через службову невідповідність; пункту 2 розділу ХII в запас Збройних Сил (iз постановкою на військовий облік).
- поновити ОСОБА_2 в органах Служби судової охорони на посаді Старшого сержанта Служби судової охорони контролера I категорії 1 відділення (Східний апеляційний господарський суд) 6 взводу охорони 2 підрозділу охорони територіального управління служби судової охорони у Харківський області.
- зобов`язати відповідача на користь ОСОБА_2 нарахувати i виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 08.0з.2022 по день поновлення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував той факт, що під час прийняття оскаржуваного наказу Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області від 08.03.2022 №91 о/c позивач знаходився на тимчасово окупованій території, а саме у місті Куп`янськ, де на той час не тільки не було мобільного зв`язку, але й шли активні бойові дії. Тобто, ОСОБА_1 , станом із 01.03.2022 по 25.07.2022 перебував під дією непереборної сили (військові бойові дії). Тому фізично не міг проінформувати своє керівництво та вийти на робоче місце із причин, що не залежали від його волі. Оскільки йому в цьому перешкоджали як самі окупаційні військові країни агресора, так і можливість загрози життю та здоров`ю в результаті того, що бойові дії слідували у бік м. Харкова, тобто до місця його постійної роботи. Крім того, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що ще більше створювало для нього загрозу життю та здоров`ю при спробі вийти з окупованої території. 
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом – КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю – доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу Територіального управління Служби судової охорони у Харківський області від 04.12.2019 № 127 о/с позивача - ОСОБА_1 з 09 грудня 2019 року прийнято на службу до Служби судової охорони та призначено на посаду контролера І категорії взводу охорони підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Харківській області. (а.с.23)
Наказом Територіального управління Служби судової охорони у Харківський області від 11.02.2020 р. за № 33 о/с позивача з 11 лютого 2020 року переміщено на посаду контролера І категорії першого відділення (з охорони Східного апеляційного господарського суду) п`ятого взводу охорони другого підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Харківській області. (а.с. 24)
Наказом Територіального управління Служби судової охорони у Харківський області від 08.03.2022 року № 91о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби за підпунктом 5 (через службову невідповідність) пунктом 2 розділу XII Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року №1052/0/15-19. (а.с. 13)
Підставою для звільнення став рапорт майора ОСОБА_3 , командира 2 підрозділу охорони від 08.03.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_1 покинув місце несення служби, з метою відвезти сім`ю додому, на зв`язок не виходить з 02.03.2022 року. (а.с. 31)
Не погоджуючись з наказом про звільнення від 08.03.2022 № 91 о/с позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача зі Служби судової охорони за службовою невідповідністю, було вчинено відповідно до вимог Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, а тому відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом. А отже, наказ Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області  про звільнення ОСОБА_1 є правомірним і скасуванню не підлягає.
Суд першої інстанції вказав, що позовні вимоги щодо поновлення позивача на посаді та щодо стягнення з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від вимоги про визнання наказу про звільнення протиправним.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 160 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII (в подальшому - Закон України № 1402-VIII) передбачено, що підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 Закону України № 1402-VIII, служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 162-1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони. Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.
Питання проходження служби співробітниками Служби судової охорони, в тому числі підстави і порядок прийняття та звільнення зі служби, урегульовано спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Положенням про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженим Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 № 1052/15-19.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про оборону України» визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.
Інші військові формування, утворені відповідно до законів України, та відповідні правоохоронні органи, зокрема: беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони та руху опору, сприяють забезпеченню правового режиму воєнного стану; сприяють Збройним Силам України у виконанні ними завдань, здійснюють їх пріоритетне забезпечення та інші повноваження у сфері оборони України згідно із законодавством.
З метою підвищення ефективності охорони приміщень судів, органів та установ системи правосуддя в умовах воєнного стану за наказом по Територіальному управлінню Служби судової охорони у Харківській області № 1В від 24.02.2022 «Про організацію діяльності територіального управління Служби судової охорони у Харківській області в умовах воєнного стану» (в подальшому – Наказ 1В від 24.02.2022) з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 діяльність Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області переведено на посилений варіант несення служби.
Згідно із п. 4 Наказу 1В від 24.02.2022, основні зусилля зосереджено на забезпеченні охорони приміщень судів, органів та установ системи правосуддя, недопущенні та своєчасному припиненні проявів неповаги до суду, порушень громадського порядку в приміщеннях та на території об`єктів охорони.
Відповідно до п.п. 18.14 п.18 Наказу 1В від 24.02.2022, на період дії правового режиму воєнного часу позивачу визначено місце цілодобової дислокації співробітників Служби 1 відділення 6-го взводу охорони 2-го підрозділу охорони – будівля Східного апеляційного господарського суду за адресою: м. Харків, пр-т. Незалежності, 13.
Тобто, позивач як співробітник Служби судової охорони, контролер 1 категорії 1 відділення (Східний апеляційний господарський суд) 6 взводу охорони 2 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області з 24.02.2022 переведений на посилений варіант несення служби та цілодобово повинен був знаходитися в будівлі Східного апеляційного господарського суду, де повинен був виконувати свої функціональні обов`язки з охорони судової установи.
Відповідно до п. 4 розд. ІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року № 1052/0/15-19 (в подальшому положення), за протиправні дії чи бездіяльність під час виконання службових обов`язків співробітники несуть відповідальність згідно із законодавством.
01.03.2022 контролер 1 категорії 1 відділення (Східний апеляційний господарський суд) 6 взводу охорони 2 підрозділу охорони старший сержант Служби судової охорони ОСОБА_1 в умовах воєнного стану самостійно покинув місце несення служби.
Майор Служби судової охорони Сокольським О. своїм рапортом від 08.03.2022 доповів начальнику територіального управління, що старший сержант Служби судової охорони ОСОБА_1 01.03.2022 самостійно покинув місце несення служби, а саме Східний апеляційний господарський суд, на підставі відвезти свою сім`ю додому.
У зв`язку з цим, Наказом Територіального управління Служби судової охорони у Харківський області від 08.03.2022 року № 91о/с ОСОБА_1 звільнено звільнено зі служби за підпунктом 5 (через службову невідповідність) пунктом 2 розділу XII Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року №1052/0/15-19.
Відповідно до пункту 3 розділу І Положення, співробітниками Служби є громадяни, які в добровільному порядку прийняті на службу до Служби, склали Присягу співробітника Служби та яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.
Пунктами 1, 3 розділу ІІ передбачено, що співробітники користуються правами і виконують службові обов`язки відповідно до законодавства та цього Положення. Співробітники зобов`язані, зокрема: 1) чесно і сумлінно додержуватися Присяги співробітника Служби, виконувати закони України; 3) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) інструкцій, наказів керівництва; 5) знати свої функціональні обов`язки, порядок несення служби, особливості розташування об`єктів охорони, вразливі для нападу місця й належним чином забезпечувати охорону об`єктів.
Згідно із пунктом 7 розділу І Положення, громадяни України, які вперше приймаються на службу, особисто складають та скріплюють власноручним підписом Присягу співробітника Служби.
При складанні Присяги співробітника Служби судової охорони позивач, усвідомлюючи свою високу відповідальність, присягнув вірно служити саме Українському народові.
Порушення Присяги співробітника Служби судової охорони слід розуміти як скоєння проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на співробітника обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету Служби судової охорони та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга співробітника Служби судової охорони передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Відповідно до п. 5 п. 2 розд. ХІІ Положення, про проходження служби співробітниками Служби судової охорони співробітник звільняється зі служби, а служба припиняється, зокрема, через службову невідповідність.
Як вказує позивач, підставою того, що він із 01.03.2022 по 25.07.2022 не перебував на місці несення служби та не виходив на зв`язок із керівництвом було те, що він весь цей час знаходився на тимчасово окупованій територій, а саме у м. Куп`янськ. 
Колегія суддів оцінює критично вищезазначений довід позивача, та вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається із рапорту майора ОСОБА_3 від 08.03.2022, позивач покинув місце несення служби 01.03.2022, на підставі відвезти свою сім`ю додому, на зв`язок не виходить з 02.03.2022 року. (а.с 31)
01.03.2022 ОСОБА_1 , разом з дружиною та донькою на своєму особистому автомобілі покинув місце несення служби, що підтверджується поясненнями майора ОСОБА_3 від 01.09.2022. (а.с. 34)
01.03.2022 ОСОБА_1 разом з дружиною та донькою покинув місце несення служби, з метою вивезення сім`ї на західну Україну. З 02.03.2022 ОСОБА_1 на зв`язок не виходив, його місце знаходження невідоме, що підтверджується поясненнями ст. сержанта ОСОБА_4 від 01.09.2022, поясненнями лейтенанта ОСОБА_5 від 01.09.2022, поясненнями ОСОБА_6 від 01.09.2022. (а.с. 35-37)
Із вищенаведених пояснень вбачається, що сім`я позивача 01.03.2022 вже знаходилась поруч з ним. Вивезти сім`ї бажав на західну Україну, у зв`язку з чим залишається невідомим з якою метою позивач приїхав до м. Куп`янськ.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, м. Куп`янськ, Харківська обл., було під тимчасовою окупацією з 24.02.2022 по 09.09.2022., у зв`язку з чим, також, залишається незрозумілим, яким чином позивач потрапив до м. Куп`янськ, яке на 01.03.2022 року вже було перебувало під окупацією, та яким чином його покинув 25.07.2022, оскільки на вказану дату м. Куп`янськ все ще перебувало під тимчасовою окупацією.
Інших причин відсутності на місці несення служби, як і підстав залишення місця несення служби 01.03.2022 року, під час несення посиленого варіанту служби, позивач не надає.
У зв`язку з вищевикладеним колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що він фізично не міг проінформувати своє керівництво, та вийти на робоче місце із причин, що не залежали від його волі.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення позивача зі Служби судової охорони за службовою невідповідністю, здійснено із дотриманням вимог Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, а   відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом, у зв`язку із чим наказ Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області № 91 о/с від 08.03.2022 року про звільнення ОСОБА_1 є правомірним і скасуванню не підлягає.
Позовні вимоги щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого сержанта Служби судової охорони, контролера 1 категорії 1 відділення (Східний апеляційний господарський суд) 6 взводу охорони 2 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області та щодо стягнення з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від вимоги про визнання наказу про звільнення протиправним.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі       Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням     вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до     ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2022 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням     норм матеріального і процесуального права.      
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2022 по справі № 520/6870/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова