ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року	Львів	Справа № 380/24022/21 пров. № А/857/2672/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Обрізко І.М., 
суддів                                                            Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року, прийняте суддею Карп`як О.О.  у місті Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення,-

                                                           встановив:

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся з адміністративним позовом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про  визнання протиправними дій Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України у відношенні щодо невірного нарахування індексації грошового забезпечення у період з 23 квітня 2016 по 15 березня 2019; стягнення з Департаменту фінансів Міністерства оборони України та Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України індексації грошового забезпечення за період з 23 квітня 2016 по 15 березня 2019 у сумі 103021, 68 грн., стягнення з Департаменту фінансів Міністерства оборони України та Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, а саме: витрати пов`язані з проведенням судово – економічної експертизи № 4182 від 01 липня 2020 у розмірі 1961, 28 гривень та витрати на правову допомогу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 позов задоволено частково: визнано протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо неправильного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 23 квітня 2016 по 28 лютого 2018 (включно); зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити (з урахуванням виплаченої суми) індексацію грошового забезпечення за період з 23 квітня  2016 по 28 лютого 2018 (включно) (з урахуванням січня 2008 як місяця підвищення доходу (базового місяця) відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078. В решті позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позов, суд зазначив, що у спірний період з  23 квітня   2016 по 28 лютого 2018 (включно) відповідач неправильно нараховував позивачу індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця – січень 2008, та враховуючи те, що повноваження щодо розрахунку розміру такої індексації та суми індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, є дискреційними повноваженнями відповідача - неможливо порівняти розмір підвищення грошового доходу з сумою індексації, що склалася у місяці підвищення доходу для встановлення наявності підстав для застосування абз.4 п.5 Постанови № 1078, а відтак позовні  вимоги позивача в частині правомірності нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 15.03.2019 із застосуванням березня 2018 як базового місяця є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог позивача про стягнення з Департаменту фінансів Міністерства оборони України та Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23 квітня 2016 по 15 березня 2019 у сумі 103021, 68 грн., суд зазначив, що належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період, а не стягнення визначеної у висновку експерта суми заборгованості, що  відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 17.09.2020 у справі №420/1207/19. За наведених підстав суд не взяв до уваги висновок експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4182 від 01.07.2020.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з проведенням судово-економічної експертизи № 4182 від 01 липня 2020 у розмірі 1961,28 грн., то оскільки суд відхилив висновок експерта № 4182 від 01 липня 2020, складений за результатами проведення судово-економічної експертизи за заявою позивача від 01 липня 2020 та відмовив у стягненні на користь позивача, визначеної у ньому суми індексації грошового забезпечення, витрати пов`язані з проведенням судово-економічної експертизи не підлягають відшкодуванню позивачу.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що нарахування та виплата грошового забезпечення (перебування на фінансовому забезпеченні) військовослужбовців Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України здійснювалось виключно Департаментом фінансів Міністерства оборони України, що наділений правовим статусом суб`єкта - юридична особа.
Крім цього, довідка Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 06.02.2020 № 248/3/8/593д, підтверджує те, що саме ним здійснювалась нарахування і виплата індексації грошового забезпечення при звільненні позивача з військової служби.
Судом першої інстанції неправильно протлумачено норми Порядку № 1078, оскільки до 15.12.2015 діяв інший механізм визначення та обрахунку індексації. Аналіз редакції пункту 5 Порядку № 1078, а особливо його 1, 5 абзаців свідчить про те, що значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення тарифних окладів, для обрахунку приймається за 1 або 100 відсотків лише коли таке підвищення відбулося після 15.12.2015 або після цієї дати.
Беручи до уваги вказані обставини, апелянт вважає, що судом необгунтовано та незаконно задоволено позовні вимоги щодо визнання протиправними дій та зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 23.04.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою повністю відмовити в позові. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 23 квітня 2016 по 15 березня 2019 проходив військову службу Головному квартирно-експлуатаційному управлінні Збройних Сил України.      
Відповідно до довідки Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 06 лютого 2020 № 248/3/8/593д про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 05 квітня 2016 по 15 березня 2019 позивачу з квітня 2016 по листопад 2018 не нараховувалася та не виплачувалася індексація його грошового забезпечення.
За період з грудня 2018 по березень 2019 індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена позивачу у таких розмірах: у грудні 2018 в сумі 71,08 грн; у січні 2019 у сумі 71,08 грн.; у лютому 2019 у сумі 71,08 грн.; у березні 2019 у сумі 65,07 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 у справі  №380/7867/20, позов ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, задоволено частково. Визнано протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23 квітня 2016 по 15 березня 2019 не у повному розмірі. Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23 квітня 2016 по 15 березня 2019 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного  суду від  19 березня 2021 у справі № 380/7867/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України – залишено без задоволення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 в адміністративній справі №380/7867/20 залишено без змін.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 у справі №380/1254/21 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Департаменту фінансів Міністерства борони України у відношенні до ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення у період з квітня 2016 по листопад 2018. Зобов`язано Департамент фінансів Міністерства борони України  індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2016 по листопад 2018. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного  суду від  08 вересня 2021 у справі № 380/1254/21, пров. № А/857/9624/21 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 в адміністративній справі №380/1254/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення – скасовано  та прийнято нову постанову. У задоволенні позовних вимог відмовлено.
Згідно листа Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 11 травня 2021 за № 305/885 судом встановлено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 справі № 380/7867/20 за позовом ОСОБА_1 , було здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у сумі 4435, 66 грн. 
В матеріалах справи знаходиться інформація начальника Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, з якої вбачається, що за період з 23 квітня 2016 по 15 березня 2018, при нарахуванні індексації грошового забезпечення було враховано січень 2016. 
Частинами першою-третьою  статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 № 2011-XII  (далі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених  Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає  Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991  (надалі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями  статті 1 Закону № 1282-ХІІ  визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі  статтею 2 Закону №1282-ХІІ  індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ  визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього  Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078  затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів  населення (надалі - Порядок № 1078).
Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який  встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив  поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 (в редакції Постанови КМ № 1013 від 09.12.2015) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття  Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Пунктом 5 Порядку №1078 (в редакції Постанови КМ № 1013 від 09.12.2015) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового    утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Також, з 01.12.2015 згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 526 від 13.06.2012 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 Порядок доповнено пунктом 10-2, відповідно до якого для новоприйнятих працівників обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Відповідно до приписів пунктів 2, 5 Порядку № 1078 (в редакції Постанови КМ № 1013 від 09.12.2015) для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави суду дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01 січня 2008 та втратила чинність 01 березня 2018 (далі - Постанова № 1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.
З 01 грудня 2015 по 28 лютого 2018 посадовий оклад позивача не змінювався.
Вищевказана  постанова  діяла до дати набрання чинності  постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018.
Отже, ураховуючи положення Порядку №1078, колегія суддів приходить до висновку про те, що саме січень 2008 є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 23 квітня 2016 по 28 лютого 2018.
Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від  19.05.2022 у справі №200/3859/21.
Щодо покликання апелянта на те, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу здійснювалася виключно Департаментом фінансів Міністерства оборони, відтак, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України є неналежним відповідачем, колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 у справі  №380/7867/20, визнано протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23 квітня 2016 по 15 березня 2019 не у повному розмірі та  зобов`язано останнього нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23 квітня 2016 по 15 березня 2019 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум (набрало законної сили 19 березня 2021). 
Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відтак, враховуючи наведене вище, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України є належним відповідачем у даній справі.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що листом Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 11 травня 2021 за № 305/885 підтверджено , що на виконання згаданого вище судового рішення було здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у сумі 4435, 66 грн. 
Покликання відповідача на те, що у зв`язку з організаційними заходами, що відбулись в апараті Міністерства оборони України, належним відповідачем у справі має бути Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України теж не заслуговує на увагу, оскільки до такої заяви не долучено жодних документів, на підтвердження вказаних обставин. 
Відповідно до ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відтак, колегія суддів не надає оцінки судовому рішенню в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-                                                       
                                                           постановив:

Апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі № 380/24022/21   без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. І. Шинкар