ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 р. 	Справа № 480/22/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 (ухвалене суддею Шаповал М.М.)     по справі № 480/22/23
за позовом              Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до              Головного управління Державної податкової служби у Сумській області                      
про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Сумській області щодо внесення до електронного кабінету, інтегрованої картки платника інформації про наявність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошового зобов`язання у вигляді заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 10738,29 грн; зобов`язати Головне управління ДПС у Сумській області відкоригувати показники в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом виключення даних про наявність заборгованості (штрафу, пені) з єдиного соціального внеску в сумі 10738,29 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2023   у задоволенні позову  відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2023   та прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність  висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними   в справі матеріалами.
          Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
          Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Судовим розглядом встановлено, що   позивач з 06.12.1995 зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб, Фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
З 01.01.2012  позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, тобто є платником єдиного податку, що підтверджується   свідоцтвом про сплату єдиного податку серії Б № 205105.
З 02.08.2011 позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 .
Згідно із інтегрованою карткою платника ОСОБА_1 по коду платежу, 71040000 "Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", станом на 01.01.2023 обліковується заборгованість у загальній сумі 10738,29 грн, а саме: 8325,59 грн, передана від органів Пенсійного фонду за період до 01.10.2013 та проведені в податкових органах на центральному рівні автоматичні щоквартальні нарахування по строку 21.10.2013 та 20.01.2014 у загальній сумі 2412,7 грн (за період з 01 липня по 31 грудня 2013 року).
Не погоджуючись із вищезазначеною заборгованістю з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 10738,29 грн, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  до 01.02.2014 інформація щодо наявності будь-якої пільги (набуття статусу пенсіонера за віком та інше) у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в базі податкового органу була відсутня, у зв`язку з чим, на центральному рівні проведені автоматичні нарахування єдиного внеску за 3 та 4 квартал в сумі 2412,70 грн., а станом на 01.01.2023 обліковується заборгованість у загальній сумі 10738,29 грн, а саме: 8325,59 грн, передана від органів Пенсійного фонду за період до 01.10.2013 та проведені в податкових органах на центральному рівні автоматичні щоквартальні нарахування по строку 21.10.2013 та 20.01.2014 у загальній сумі 2412,7 грн (за період з 01 липня по 31 грудня 2013 року)., у зв`язку із чим позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Суд апеляційної інстанції не  погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
          Згідно із до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені        Конституцією        та законами України.
Відповідно до  п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) в подальшому - Закон № 2464-VI)), платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно із  ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до   ч. 3 ст. 9 Закону № 2464-VI ,  обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Із урахуванням вищевикладених норм вбачається, що право не сплачувати єдиний внесок поширюється на фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є пенсіонерами за віком або інвалідами, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Судовим розгляду встановлено, що у пенсійному посвідченні позивача серія НОМЕР_1 , виданого 27.12.2011, визначено вид пенсії ОСОБА_1 - “за віком”. Таким чином, наявні документи підтверджують статус позивача як особи, яка отримує пенсію за віком та користується, у зв`язку з цим, встановленими законодавством пільгами, зокрема, і в частині сплати єдиного внеску до Пенсійного фонду України.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки Фізична особа-підприємець   ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та  відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI, як особа яка обрала спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску.
Відповідно до  ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що  відповідачем не доведено правомірності спірної вимоги про сплату   заборгованості (штрафу, пені) з єдиного соціального внеску в сумі 10738,29 грн.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 р. та прийняти постанову, якою задовольнити позов  Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України,  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином,   витрати по сплаті судового збору  за подання адміністративного позову в розмірі 1984,8 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 2977,2 грн., а всього 4962 грн. підлягають стягненню на користь Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області. 
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд. 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 по справі № 480/22/23 - скасувати. 
Прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1  . 
Визнати   протиправними дії Головного управління ДПС у Сумській області щодо внесення до електронного кабінету, інтегрованої картки платника інформації про наявність у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   грошового зобов`язання у вигляді заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 10738,29 грн.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Сумській області відкоригувати показники в інтегрованій картці платника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   шляхом виключення даних про наявність заборгованості (штрафу, пені) з єдиного соціального внеску в сумі 10738,29 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 1984  (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80  копійок та за подання апеляційної скарги в розмірі 2977   (дві тисяча дев`ятсот сімдесят сім) гривень 20 копійок, а всього 4962  (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) гривні.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін