УХВАЛА

04 вересня 2023 року 
м. Київ

справа №620/3688/22
адміністративне провадження № К/990/28293/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М.,  Білак М.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бовкун Владислав Ігорович, на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2023 року у справі № 620/3688/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:
До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ НП в Чернігівській області), у якому просив суд: скасувати накази ГУ НП в Чернігівській області від 09 березня 2022 року № 380 в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ на старшого сержанта поліції ОСОБА_1, молодшого інспектора відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення ГУ НП в Чернігівській області, від 09 березня 2022 року № 107 о/с "по особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію"; поновити ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення ГУ НП в Чернігівській області з 10 березня 2022 року; стягнути з ГУ НП в Чернігівської області на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10 березня 2022 року до дня поновлення на посаді.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2023 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бовкун Владислав Ігорович, звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Суд першої інстанції розглянув цю справу за правилами спрощеного позовного провадження. 
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження судових рішень є підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає, що спір між сторонами стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має виняткове значення для скаржника. 
Суд звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.
Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.
При цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.
Тому, колегією суддів не може бути прийнято до уваги посилання на існування обставин, визначених підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки скаржником не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. Крім того скаржником не наведено існування різної судової практики у подібних правовідносинах, яка б свідчила про необхідність формування єдиної правозастосовчої практики.
Суд враховує, що для кожної із сторін справа, в якій він є учасником має виняткове значення, оскільки спірні правовідносини, що склались, потребують судового втручання.
Разом з тим, скаржник повинен довести, що спірні правовідносини є винятковими та такими, що без судового захисту можуть призвести до незворотних наслідків.
Водночас доводи скарги з цього приводу зводяться до незгоди з результатом розгляду справи, що не є безумовною підставою для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справі, розглянутої за правилами спрощеного провадження.
Отже, скаржник не довів наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи. 
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
В обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник також посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що визначені пунктами 1, 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Так, вирішуючи спір у цій справі, суди попередніх інстанцій виходили із того, що вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами. Зокрема, судами установлено, що  після 05 березня 2022 року позивач не виходив на зв`язок та покинув «Блок пост» 04 березня 2022 року зі зброєю та з`явися на службу вже в травні місяці. При цьому безпосередній керівник позивача не надавав дозволу позивачу на залишення території м. Чернігова, як і не надавався дозвіл позивачу дозвіл на евакуацію його сім`ї в м. Корюківка Чернігівської області 05 березня 2022 року. У той же час із довідки військової частини НОМЕР_1 судами було устанолвено, що місто Корюківка, Корюківського району Чернігівської області в період з 27 лютого 2022 року по 04 квітня 2022 року контролювалася військовими російської федерації, тобто з 06 по 07 березня 2022 позивач перебував у місті, яке на той час перебувало під контролем військовими російської федерації.
Окрім того, суди попередніх інстанцій уважали безпіставними посилання позивача на те, що у нього згідно посадової інструкції робочий час з понеділка по п`ятницю, а отже він не був зобов`язаний виходити на службу в суботу (05 березня 2022 року), оскільки під час воєнного стану та з урахуванням наказу Національної поліції України від 23 лютого 2022 року № 171, особовий склад ГУ НП в Чернігівській області переведено на посилений варіант службової діяльності. А відповідно до пункту 3 наказу ГУНП в Чернігівській області №218 від 13 лютого 2022 року поліцейським структурних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, територіальних та міжрегіональних органів поліції (УПП, УСР, УБН, ВПК, УПО, ВВБ в Чернігівській області), заборонено всі виїзди за межі обслуговуємої території та Чернігівського гарнізону без дозволу начальника ГУНП.
Ураховуючи наведені обставини суди констатували, що за встановленого факту відсутності позивача на робочому місці (службі), у період воєнного стану в Державі, що останнім своєю чергою не заперечується, висновок відповідача про відсутність його на службі без поважних причин, є обґрунтованим, а оскаржуваний наказ правомірним.
Щодо посилання позивача про не повідомлення його про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією, то ці доводи судом апеляційної інстанції було відхилено, оскільки у відповідності до пункту 7 Розділу V Порядку наказом від 07 березня 2022 року № 495 було призначено службове розслідування у формі письмового провадження, рішення у якому приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
Своєю чергою доводи касаційної скарги у цій частині зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судом першої та апеляційної інстанції, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судом першої та апеляційної інстанції, та/або переоцінювати їх.
При цьому, суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, прийняте у справі незначної складності, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бовкун Владислав Ігорович, на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2023 року у справі № 620/3688/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько В.М. Соколов   М.В. Білак