Справа №  455/257/17                                Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С. 
Провадження № 22-ц/811/2945/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія: 16

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       04 липня 2023 року                                                                  м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря - Зеліско-Чемерис К.Р.,
з участю: позивача  ОСОБА_1 , представників 
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника відповідача Старосамбірської міської ради -
Тисовської О.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання незаконними та скасування рішень міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати незаконними та скасувати рішення Старосамбірської міської ради №2414 від 26.08.2010 року, №652 від 15.12.2011 року та №982 від 23.05.2012 року; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №732126, кадастровий номер: 4625110100:03:007:0090, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, виданий на ім`я ОСОБА_2 .
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він з відповідачкою ОСОБА_2 є суміжними землекористувачами, однак, упродовж тривалого періоду часу між ними тривають спори щодо меж належних до їхніх господарств земельних ділянок.
Так, зокрема, ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом про відновлення межі земельної ділянки її господарства згідно генерального плану 1947 року, проте, рішенням суду, яке набрало законної сили, їй було відмовлено.
Незважаючи на існування судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 , 15.12.2011 року сесія Старосамбірської міської ради прийняла рішення №652, яким передала ОСОБА_2 безоплатно у власність для ведення садівництва земельну ділянку, площею 0,04 га, яка межує з раніше приватизованою нею земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .
Водночас, на цій же сесії Старосамбірської міської ради рішенням №656 йому (позивачу) та його племінниці ОСОБА_6 , як власникам житлового будинку АДРЕСА_2 , ця земельна ділянка була передана безоплатно у власність для обслуговування житлового будинку.
Попри те, що надана ОСОБА_2 для садівництва земельна ділянка порушує межі земельних ділянок суміжних землекористувачів, зокрема, захоплено частину його (позивача) земельної ділянки, рішенням Старосамбірської міської ради №982 від 23.05.2012 року затверджено кінцевий розмір земельної ділянки для садівництва - 0,0278 га і на підставі цього рішення відповідачці видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, внаслідок чого він не може виготовити проект землеустрою щодо виділеної йому земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, якою він вже багато років користується і на якій розміщений його житловий будинок. 
Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2022 року позов задоволено.
Визнано незаконними та скасовано рішення Старосамбірської міської ради №2414 від 26.08.2010 року, рішення Старосамбірської міської ради №652 від 15.12.2011 року та рішення Старосамбірської міської ради №982 від 23.05.2012 року.
Визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ №732126 на землю із кадастровим номером: 4625110100:03:007:0090, призначену для ведення садівництва, виданий на ім`я ОСОБА_2 .
Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Зазначає, що первинне право на спірну земельну ділянку належить їй ( ОСОБА_2 ), а не позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується поданими нею доказами, яким суд першої інстанції не дав належної правової оцінки. 
Окрім того, апелянт наголошує, що їхньою стороною заявлялась вимога про застосування наслідків спливу строку позовної давності до заявлених позивачем вимог та про відмову на цій підставі в задоволенні вказаного позову. 
Початок перебігу строку позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом апелянт пов`язує з моментом звернення позивача 16.09.2013 року до прокуратури Старосамбірського району Львівської області із заявою про представництво його інтересів для оскарження до суду в порядку адміністративного судочинства названих вище рішень Старосамбірської міської ради та виданого відповідачці державного акта на право власності на землю. 
Зазначає, що, спочатку, ухвалою Старосамбірського міськрайонного суду Львівської області від 06.12.2013 року (справа №455/1956/13-а), а пізніше, ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.08.2014 року подані прокуратурою в інтересах позивача позови були залишені без розгляду у зв`язку із пропуском строку позовної давності. 
У зв`язку з цим, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, оскільки при вирішенні даної справи не враховано вимоги ЦК України про застосування наслідків спливу позовної давності.
Звертає увагу, що судом першої інстанції не враховано доказів, наведених у відзиві на позовну заяву та доданих до нього, що є порушенням вимог ЦПК України.
У судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом у їхній відсутності.
Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення позивача, пояснення представника відповідача Старосамбірської міської ради, яка віднесла вирішення спору на розгляд суду, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має у власності житловий будинок по АДРЕСА_2 , а відповідач ОСОБА_2 - є власником суміжного із ним житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Рішенням Старосамбірської міської ради від 26.02.1998 року ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку 0,10 га для обслуговування будинку та 0,3381 га для ведення особистого підсобного господарства.
На підставі цього рішення, ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на землю за №414 від 01.08.2000 року.
Межа між суміжними земельними ділянками проходить у відповідності до вказаного вище державного акту ОСОБА_2 .
Рішенням 61 сесії Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області №2414 від 26.08.2010 року вирішено передати ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку, площею 0,04га, для городництва в АДРЕСА_1 .
Водночас, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом (справа №22-ц-3435/11) до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , третя особа - Старосамбірська міська рада, про: відновлення (встановлення) межі, яка поділяє земельну ділянку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у відповідності до генерального плану садиби №28 ОСОБА_1 від 1947 року з урахуванням масштабу та будинку розташування на ньому; внесення змін до державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_2 від 01.08.2000 року в частині визначення зовнішніх меж земельної ділянки від точки А до точки В, тобто переміщення зовнішньої межі земельної ділянки ОСОБА_2 з точки В на 11 метрів 70 см вглиб сусідської земельної ділянки з урахуванням генерального плану земельної ділянки ОСОБА_1 від 14.03.1947 року. 
Разом з тим, згідно акту обстеження від 11.03.2011 року (а.с.13), проведеного на вимогу Старосамбірського районного суду, перемістити межу земельної ділянки ОСОБА_2 згідно генерального плану земельної ділянки від 14.03.1947 року з точки В на 11м 70см вглиб сусідської земельної ділянки ОСОБА_1 неможливо, у зв`язку з тим, що це зачепить суміжні земельні ділянки, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , й тим самим порушаться права інших землекористувачів, передбачені земельним законодавством.
Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 березня 2011 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2011 року (а.с.14), у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 , суди дійшли висновку, що у власності ОСОБА_2 є земельна ділянка, межі якої відповідають державному акту від 01.08.2000 року, тому її права не порушені, а ОСОБА_1 на відповідній правовій підставі користується земельною ділянкою по АДРЕСА_2 і рішенням Старосамбірської міської ради за №1788 від 30.09.2009 року та №2096 від 30.12.2009 року йому передано у приватну власність 0,10 га для обслуговування будинку та 0,22 га для ведення особистого селянського господарства.
З урахуванням набуття права власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , рішенням Старосамбірської міської ради №656 від 15.12.2011 року (а.с.6) передано безоплатно ОСОБА_6 у власність земельну ділянку площею 0,05 га для обслуговування 1/2 частини житлового будинку та передано безоплатно ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,05 га для обслуговування належної йому 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 , що сумарно становить 0,10 га, як і було визначено раніше.
Всупереч вказаному вище рішенню суду, яке набрало законної сили і яким підтверджено правомірність землекористування обох суміжних землекористувачів в існуючих межах, рішенням сесії Старосамбірської міської ради №652 від 15.12.2011 року було внесено зміни в попереднє рішення ради №2414 від 26.08.2010 року щодо зміни цільового призначення переданої ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,04 га: із городництва на садівництво, а рішенням №982 від 23.05.2012 року визначено кінцевий розмір переданої їй у власність земельної ділянки для садівництва - 0,0278га (а.с.9, 10).
Таким чином, земельна ділянка, площею 0,0278 га, з цільовим призначенням - для садівництва, передана відповідачці ОСОБА_2 за рахунок земельної ділянки позивача ОСОБА_1 , яка передана йому у власність для обслуговування житлового будинку і законність користування якою підтверджена вказаним вище рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 березня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2011 року, що також підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду й представник Старосамбірської міської ради.
За встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення оспорюваними рішеннями ради прав позивача, а тому вони підлягають скасуванню, як незаконні, а виданий відповідачці на їх підставі державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0278га, - визнанню недійсним. 
Колегія суддів відхиляє доводи відповідачки ОСОБА_2 про необхідність застосування при вирішенні даного спору наслідків спливу позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог, оскільки в матеріалах справи немає жодного доказу, який й би підтверджував попередні звернення позивача із позовом щодо оскарження всіх цих рішень ради та державного акта, на які посилається відповідач у своїй апеляційній скарзі.
Окрім того, необхідно зазначити, що подаючи 23.08.2017 року заперечення на позовну заяву (а.с.23-25), а в подальшому, 11.01.2019 року аналогічного змісту відзив на позовну заяву (а.с.68-70), відповідач не вказувала про застосування позовної давності, і лише 06.10.2022 року (а.с.117-122), коли позивач, який є особою похилого віку, був у судовому засіданні без свого представника, представник відповідача усно заявила про відмову в позові через пропуск строку позовної давності, не подавши про це відповідної заяви із належним обґрунтуванням.
Таким чином, за встановлених обставин справи, в колегії суддів немає підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, що дійшов суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, а тому оскаржуване рішення суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 14 липня 2023 року.

Головуючий                                                  С.М. Бойко 

Судді:                                                           С.М. Копняк

                                                        А.В. Ніткевич