УХВАЛА

08 серпня 2023 року 
м. Київ

справа №160/8108/23
адміністративне провадження № К/990/26971/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Чиркіна С.М.,
суддів:                    Берназюка Я.О., Тацій Л.В.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2023 у справі № 160/8108/23 за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій,
УСТАНОВИВ:
У 2023 році Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві (далі -  позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просило:
- стягнути з відповідача в судовому порядку   суму штрафу згідно з рішеннями від 12.01.2023  №6/4833 та №7/4833 у загальному розмірі 6  783,00 гривень до державного бюджету України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано усунути недоліки шляхом сплати судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 у задоволенні клопотання позивача про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви відмовлено, позовну заяву повернуто.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.06.2023  апеляційну скаргу позивача залишено без руху, та надано скаржнику десятиденний строк з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду апеляційної інстанції документу, що підтверджує сплату судового збору.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.06.2023 клопотання позивача про продовження строку для усунення недоліків задоволено та продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2023 у задоволенні клопотання скаржника про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу повернуто.
02.08.2023 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, через систему «Електронний суд», надійшла касаційна скарга позивача, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2023 та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Повертаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржник у встановлений судом строк виявленого недоліку апеляційної скарги не усунув, а саме не надав до суду документа про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
Вирішенню питання щодо повернення апеляційної скарги передувало вирішення судом заявленого апелянтом клопотання про продовження строку усунення недоліку апеляційної скарги.
Скаржник просив суд апеляційної інстанції продовжити строк на усунення недоліку апеляційної скарги, посилаючись на відсутність коштів, проте судом апеляційної інстанції зроблено висновок, що зазначені підстави не є поважними, оскільки обставини, пов`язані з фінансуванням державних установ чи організацій з державного бюджету, не можуть бути підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, що стало підставою для відмови у задоволенні вказаного клопотання.
Згідно з частиною першою статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.
Статтею 119 КАС України передбачено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.
За змістом частиною другою статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Стаття 44 КАС України передбачає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З метою виконання процесуального обов`язку сплати судового збору особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, колегія суддів вважає, що невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не є підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про продовження строку на апеляційне оскарження обставини пов`язані з тривалою внутрішньою процедурою виділення та погодження коштів на сплату судового збору не можуть вважатися достатніми для продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги поза строками встановленими процесуальним законодавством.
Отже суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеного клопотання.
Відповідно до частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Тому, враховуючи те, що скаржником не усунуто у встановлений судом строк виявленого недоліку, суд апеляційної інстанції прийняв правильне рішення про повернення апеляційної скарги заявнику.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм матеріального і процесуального права не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись статтями 169, 328, 333, КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2023 у справі № 160/8108/23 за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді-доповідач:                                                                                С.М. Чиркін

Судді:                                                                                           Я.О. Берназюк

                                                                                                    Л.В. Тацій