ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" серпня 2023 р.                                           Справа№ 10/2180
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Остапенка О.М.
суддів:            Полякова Б.М. 
          Сотнікова  С.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Сивак М.С.

у присутності представників сторін:
від Мінекономіки України: Колода Є.Г. в порядку самопредставництва 
від ЦМУ Мінюстиції України: Михайлов А.І. в порядку самопредставництва

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства економіки України на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року
у справі          №10/2180 (суддя Хабазня Ю.А.)
за заявою          Управління Пенсійного фонду України в м. Сміла
до                    Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон"
про                    банкрутство юридичної особи

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року у справі №10/2180 частково задоволено клопотання боржника в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Носань Н.С. та визнано незаконною бездіяльність Міністерства економіки України, яка полягає у тому, що Міністерством економіки України відповідно до ч.18 ст.11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" не розглянуто лист ДП "Машинобудівний завод "Оризон" від 03.01.2023 №02-31/03 і не вирішено його по суті; в решті вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, Міністерство економіки України звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року у справі №10/2180 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги боржника в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Носань Н.С.; здійснити розподіл судових витрат.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2023 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Пантелієнко В.О., Сотніков С.В.
Ухвалою суду від 30.05.2023 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства економіки України на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року у справі №10/2180, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №10/2180 за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Сміла до ДП "Машинобудівний завод "Оризон" про банкрутство юридичної особи.
12.06.2023 року супровідним листом Господарського суду Черкаської області №10/2180/7461/2023 від 05.06.2023 року до Північного апеляційного господарського суду надійшли витребувані матеріали даної справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства економіки України на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року у справі №10/2180, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 29.06.2023 року за участю повноважних представників сторін.
22.06.2023 через систему "Електронний суд" від представника ДП "МЗ "Оризон" адвоката Капустіна М.Р. надійшло клопотання про проведення судового засідання 29.06.2023 року в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon.
Ухвалою суду від 26.06.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ДП "МЗ "Оризон" адвоката Капустіна М.Р. про участь у судовому засіданні 29.06.2023 року у справі №10/2180 в режимі відеоконференції.
У поданому 26.06.2023 року через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор банкрута просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Ухвалою суду від 29.06.2023 року розгляд справи відкладено на 10.08.2023 року на підставі положень ст. 216 ГПК України.
06.07.2023 через відділ документального забезпечення суду засобами електронного зв`язку від представника ДП "Машинобудівний завод "Оризон" адвоката Капустіна М.Р. надійшло клопотання про проведення судового засідання 10.08.2023 в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon.
Слід зазначити, що головуючий суддя Остапенко О.М. з 10.07.2023 по 28.07.2023 року перебував у відпустці.
У зв`язку з перебуванням суддів Пантелієнка В.О. та Сотнікова С.В. у відпустці, витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2023 року для розгляду справи №10/2180 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Копитова О.С., Поляков Б.М.
Ухвалою від 08.08.2023 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №10/2180 за апеляційною скаргою Міністерства економіки України на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року, а також задоволено клопотання представника ДП "Машинобудівний завод "Оризон" адвоката Капустіна М.Р. та призначено проведення судового засідання 10.08.2023 року в режимі відеоконференції.
Судове засідання, призначене на 10.08.2023 року, не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Остапенка О.М. у відпустці.
Після виходу головуючого судді Остапенка О.М. з відпустки ухвалою суду від 14.08.2023 року розгляд справи №10/2180 призначено на 29.08.2023 за участю повноважних представників сторін.
17.08.2023 через відділ документального забезпечення суду засобами електронного зв`язку від представника ДП "Машинобудівний завод "Оризон" адвоката Капустіна М.Р. надійшло клопотання про проведення судового засідання 29.08.2023 в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon, за наслідками розгляду якого ухвалою суду від 21.08.2023 року заявлене клопотання задоволено.
У зв`язку з перебуванням судді Копитової О.С. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023 для розгляду справи №10/2180 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М. судді: Сотніков С.В., Поляков Б.М.
Ухвалою суду від 29.08.2023 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №10/2180 за апеляційною скаргою Міністерства економіки України на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року.
Представник ДП "Машинобудівний завод "Оризон" у визначений судом час в судове засідання 29.08.2023 року в режимі відеоконференції на зв`язок не вийшов
Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Оскільки ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, беручи до уваги наявність відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія дійшла висновку провести розгляд справи без участі представника боржника.
Представники Мінекономіки України та ЦМУ Мінюстиції України в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року у справі №10/2180 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги боржника в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Носань Н.С.
29.08.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року у даній справі - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні скарги ліквідатора банкрута на бездіяльність Мінекономіки України, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду Черкаської області на стадії судової процедури ліквідації, введеній постановою суду від 23.10.2012 року, перебуває справа №10/2180 про банкрутство ДП "Машинобудівний завод "Оризон", провадження у якій порушене 31.08.2009 року за заявою УПФ України в м. Сміла. Повноваження ліквідатора банкрута з 22.11.2017 року здійснює арбітражний керуючий Носань Н.С.
02.02.2023 року ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Носань Н.С. звернулась до суду зі скаргою від 01.02.2023 №02-31/76, в якій просило визнати незаконною бездіяльність Міністерства економіки України та зобов`язати Міністерство економіки України погодити ліквідаційну масу боржника. 
Скарга ліквідатора банкрута обґрунтована тим, що з метою належного виконання своїх повноважень останній 04.01.2023 звернувся до Міністерства економіки України (як правонаступника Міністерства промислової політики України, наказом якого від 03.04.2003 року №139 було створено ДП "Машинобудівний завод "Оризон") з листом від 03.01.2023 року №02-31/03 для отримання погодження переліку об`єктів ліквідаційної маси банкрута, що підлягатимуть продажу у відповідності до вимог законодавства з метою погашення вимог кредиторів.
Лист (за штрихкодовим ідентифікатором поштового відправлення №1800109176001) отримано Міністерством 09.01.2023, на підтвердження чого до скарги додано відомості з сайту АТ Укрпошта".
Водночас, на дату подання відповідної скарги відповіді від органу, уповноваженого управляти майном боржника, отримано не було, що свідчить про ухилення останнього від виконання покладеного на нього обов`язку погодити перелік ліквідаційної маси боржника та створює перешкоди для подальшого здійснення ліквідатором банкрута своєї діяльності, оскільки останній позбавляється можливості реалізації наданих йому Кодексом повноважень, зокрема, щодо продажу включеного до ліквідаційної маси майна.
За результатами розгляду заявлених вимог ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року у справі №10/2180 частково задоволено клопотання боржника в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Носань Н.С. та визнано незаконною бездіяльність Міністерства економіки України, яка полягає у тому, що Міністерством економіки України відповідно до ч.18 ст.11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" не розглянуто лист ДП "Машинобудівний завод "Оризон" від 03.01.2023 №02-31/03 і не вирішено його по суті; в решті вимог відмовлено.
Місцевий господарський суд, приймаючи дану ухвалу, виходив з того, що чинним законодавством, зокрема Законом України "Про управління об`єктами державної власності" передбачено обов`язковість погодження переліку ліквідаційної маси державного підприємства з суб`єктом управління об`єктами державної власності.
Оскільки боржник є підприємством державної власності, а Міністерство економіки України - органом, уповноваженим державою управляти майном боржника, то за висновками суду першої інстанції недотримання встановленого законом порядку визначення складу майна, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, матиме наслідком незаконність його продажу, а відсутність погодження Міністерством переліку ліквідаційної маси боржника-банкрута унеможливить відчуження (продаж) його майна в ліквідаційній процедурі та задоволення вимог кредиторів.
Крім того, судом також наголошено на тому, що Міністерством порушено 30-ти денний строк для надання відповіді на лист ліквідатора банкрута від 03.01.2023 №02-31/03, що, за висновками суду, є незаконною бездіяльністю.
Однак, судова колегія з таким висновком суду погодитись не може та за наслідками перегляду справи в апеляційному порядку вбачає підстави для її скасування з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні скарги, з огляду на наступне.
Так, ліквідатор банкрута, звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність Міністерства економіки України, та суд першої інстанції, задовольняючи таку скаргу, з посиланням на положення ч.18 ст.11 Законом України "Про управління об`єктами державної власності" зазначають про наявність у ліквідатора обов`язку погодження переліку ліквідаційної маси державного підприємства з суб`єктом управління об`єктами державної власності банкрута.
Закон України "Про управління об`єктами державної власності", який прийнято Верховною радою України 21.09.2006 року, визначає правові основи управління об`єктами державної власності, відповідно до п. 18 ст. 11 якого мирові угоди, плани санації та переліки ліквідаційних мас та зміни і доповнення до них у справах про банкрутство господарських організацій з корпоративними правами держави понад 50 відсотків їх статутного капіталу погоджуються з суб`єктом управління об`єктами державної власності, Фондом державного майна України (стосовно господарської організації, яка перебуває у процесі приватизації).
Разом з тим, 21.10.2019 року набрав чинності КУзПБ п. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу, визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Статтею 1 Кодексу визначено, що ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.
Відповідно до частини і статті 12 Кодексу арбітражний керуючий користується усіма правами, зокрема розпорядника майна, керуючого санацією та ліквідатора відповідно до законодавства. 
В силу приписів частини 1 статті 59 Кодексу з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, серед іншого, припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна Банкрута. 
Ліквідатор з дня свого призначення наділений повноваженнями, визначеними частиною 1 статті 61 Кодексу, зокрема: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом. 
Верховний Суд неодноразово зауважував, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/420/16, від 21.12.2022 у справі №914/2350/18 (914/608/20), постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20, від 22.09.2021 у справі №911/2043/20 та в низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство). 
Отже, Кодекс України з процедур банкрутства, як спеціальний нормативно-правовий акт, має пріоритет перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, пов`язаних з банкрутством юридичних осіб та неплатоспроможністю фізичних осіб, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.05.2023 року у справі №910/5369/21, від 13.06.2023 року у справі №914/2840/21).
Тому ліквідатор та інші учасники провадження у справі про банкрутство повинні вчиняти дії пов`язані із здійсненням ліквідаційної процедури з урахуванням прав та обмежень, встановлених Кодексом, норми якого у даному випадку є спеціальними та повинні застосовуватися переважно щодо загальних норм з управління об`єктами державної власності, визначених Законом України "Про управління об`єктами державної власності". 
Так, спеціальними нормами КУзПБ, зокрема, регулюються особливості банкрутства державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, як наслідок при вирішенні питання щодо погодження ліквідаційної маси банкрута необхідно керуватись саме положеннями статті 96 Кодексу України з процедур банкрутства.
Разом з тим, в даному випадку слід наголосити, що на відміну від ч.12 ст.96 Закону про банкрутство, чинній з 19.01.2013, яка передбачала обов`язкове погодження ліквідатором державного підприємства-банкрута переліку його ліквідаційної маси, та за відсутності такого погодження ліквідатор не міг розпочати продаж майна банкрута у ліквідаційній процедурі, статтею 96 КУзПБ такого обов`язку ліквідатора щодо погодження переліку ліквідаційної маси державного підприємства-банкрута з органом управління його майном не визначено. (Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №910/12727/16).
Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність у ліквідатора обов`язку погодження органом управління переліку ліквідаційної маси майна банкрута, як наслідок, про бездіяльність Міністерства економіки України щодо не розгляду листа ліквідатора ДП "Машинобудівний завод "Оризон" від 03.01.2023 №02-31/03 і не вирішення його по суті є помилковим та таким, що не ґрунтується на нормах спеціального законодавства про банкрутство.
Крім того, задовольняючи скаргу, місцевий господарський суд вказав, що Міністерством порушено 30-ти денний строк для надання відповіді на лист ліквідатора банкрута від 03.01.2023 №02-31/03, що є незаконною бездіяльністю.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Як було встановлено вище, з метою належного виконання своїх повноважень ліквідатор банкрута 04.01.2023 року звернувся до Міністерства економіки України з листом від 03.01.2023 року №02-31/03 про погодження переліку об`єктів ліквідаційної маси банкрута, що підлягатимуть продажу у відповідності до вимог законодавства з метою погашення вимог кредиторів. 
Відповідно до пунктів 5, 13 глави 5 розділу ІІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за №736/27181 (далі - Правила): документ, в якому не зазначено строк виконання, повинен бути виконаний не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту його реєстрації в установі, до якої надійшов документ; документи вважаються виконаними (…) після виконання завдань, запитів, повідомлення про результати заінтересованим установам і особам або після іншого підтвердження виконання: днем виконання завдань (…) вважається день реєстрації в установі вихідних документів про виконання завдань.
Даний лист ліквідатора (за штрихкодовим ідентифікатором поштового відправлення №1800109176001) отримано Міністерством 09.01.2023 року, що підтверджується доданими до скарги відомостями з сайту АТ Укрпошта".
Відтак, Міністерство економіки України зобов`язане було розглянути лист ліквідатора банкрута від 03.01.2023 року №02-31/03 про погодження переліку ліквідаційної маси банкрута по суті та надати йому відповідь у 30-денний строк, тобто до 08.02.2023 року.
Разом з тим, не дочекавшись відповіді від Міністерства, вже 02.02.2023 року ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Носань Н.С. звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність Міністерства економіки України.
Тобто, станом на дату звернення арбітражного керуючого до суду з цією скаргою визначений Правилами строк на подання Міністерством відповіді на лист ліквідатора банкрута про погодження переліку об`єктів ліквідаційної маси банкрута не сплив, як наслідок права ліквідатора порушено не було, що свідчить про передчасність звернення останнього з такою скаргою.
В свою чергу, передчасність подання ліквідатором скарги на бездіяльність Міністерства економіки України є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні такої скарги. 
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, наведених вище фактичних обставин справи, які встановлені судом апеляційної інстанції, не врахував, чим допустив неповне дослідження обставин справи, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в свою чергу призвело до ухвалення помилкового рішення про задоволення скарги ліквідатора на бездіяльність Мінекономіки України.
В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ  Конвенцію  про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Враховуючи вищевикладене, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку наявним у справі доказам, обставинам справи і доводам скаржника та встановлено порушення судом норм матеріального права та процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
В силу положень ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За викладених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи скаржника знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Міністерства економіки України, скасування ухвали Господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року у справі №10/2180 та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні скарги ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Носань Н.С. від 01.02.2023 №02-31/76 на бездіяльність Міністерства економіки України.
Відповідно до ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та прийняття нового про відмову у задоволенні заявлених у скарзі вимог 2  684,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на боржника шляхом їх стягнення на користь Міністерства економіки України.
Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Міністерства економіки України на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року у справі №10/2180 задовольнити.
2.Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.05.2023 року у справі №10/2180 скасувати.
3.Прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Носань Н.С. від 01.02.2023 №02-31/76 на бездіяльність Міністерства економіки України відмовити.
4.Стягнути з Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" (20700, Черкаська обл., м. Сміла, вул. Мазура, буд. 24, код ЄДРПОУ 32480440) на корить Міністерства економіки України (01008, м.Київ, вул.М.Грушевського, буд. 12/2, код ЄДРПОУ 37508596) 2  684,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
5.Доручити господарському суду Черкаської області видати наказ.
6.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.
7.Матеріали справи повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови підписано 06.09.2023 року.

Головуючий суддя                                                            О.М. Остапенко 

Судді                                                                                Б.М. Поляков

                                                                                С.В. Сотніков