УХВАЛА

14 вересня 2023 року 
м. Київ
справа № 380/10649/21
адміністративне провадження № К/990/30354/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду 
Мельник-Томенко Ж.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2023 року у справі №380/10649/21 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування постанов,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у якому просили:
1) дослідити в судовому засіданні матеріали виконавчих проваджень ВП НОМЕР_1 і ВП НОМЕР_2 та встановити:
- висновок державного виконавця, який наведений у постановах від 09 червня 2021 року про закінчення виконавчих проваджень, про те, що Головне управління Держгеокадастру у Львівській області виконало рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11  серпня 2020 року у справі № 380/1366/20 до відкриття виконавчих проваджень, не відповідає наявним у матеріалах цих виконавчих проваджень доказам;
- фактичні дати надіслання державним виконавцем постанов про відкриття виконавчих проваджень від 28 січня 2021 року боржнику і дати отримання державним виконавцем листів/повідомлень від боржника про виконання рішення суду;
2) дослідити мотивувальну частину постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29  квітня 2021 року у справі №380/1366/20 і визнати, що вказаним судом було встановлено, що заява ОСОБА_2 , ОСОБА_1 щодо невиконання відповідачем рішення суду не підлягала розгляду за процедурою судового контролю в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а за правилами статті 383 КАС України; відповідно ця заява не була задоволена судом, а викладені позивачами аргументи (доводи) щодо неотримання ними обґрунтованої, повної та достовірної відповіді за заявою від 27 серпня 2019 року (на виконання рішення суду) цим судом не досліджувались і не відображені у вказаній постанові;
3) зробити висновок, що припинення процедури судового контролю в порядку статті 382 КАС України через процесуальну помилку позивачів не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження, яке здійснюється до моменту повного виконання боржником рішення суду;
4) визнати бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), які проявилась у:
- недослідженні доводів і правового обґрунтування ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яке містили їх скарги від 26 лютого 2021 року у виконавчих провадженнях ВП НОМЕР_1 і ВП НОМЕР_2, стосовно порушень, вчинених боржником при наданні ним відповіді листом від 25 січня 2021 року № 31-13-0.6-437/2-21;
- невчиненні державним виконавцем заходів, передбачених положеннями статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження";
5) визнати протиправними і скасувати постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) від 09 червня 2021  року про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 та від 09 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_2.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2023 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
04 вересня 2023 року касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржниця зазначає, що касаційну скаргу подано на підставі пунктів 1 та  3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Заявниця касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції при винесені постанови від 25 липня 2023 року у справі №380/10649/21 порушив вимоги частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки, як зазначає скаржниця, знехтував висновками, які зробив Верховний Суд у постанові від 15 червня 2023 року у цій справі. 
Верховний Суд звертає увагу, що позивачка посилається на постанову Верховного Суду саме у цій справі, якою справу було направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції безпідставно вийшов за межі апеляційного перегляду та помилково застосував наслідки визначені пунктом 8 частини першої     статті 240 КАС України, використавши свої повноваження без законних на те підстав, визначених нормами    КАС України.
З огляду на це, Верховний Суд зазначає, що посилання позивачки на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України є безпідставним та необґрунтованим. 
Також заявниця касаційної скарги посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
В тексті касаційної скарги зазначено,  що позивачка вважає за необхідне, щоб Верховний Суд зробив висновок щодо поняття «обґрунтованості відповіді», яка надається суб`єктом владних повноважень громадянину за його зверненням/запитом, зокрема, на виконання рішення суду. 
Верховний Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржниця повинна вказати: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржниці є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржниці, відповідна норма повинна застосовуватися.
Отже, касаційна скарга, у разі подання її на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржниця повинна зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на її думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Проте лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності зазначення конкретної норми (норм) права та мотивованих аргументів неправильного її (їх) застосування, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга містить тільки виклад обставин справи та незгоду з рішенням судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, проте скаржниця не зазначає норму права (пункт, частину, статтю), щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, у зв`язку з цим Суд відхиляє посилання позивачки на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої   статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За викладених обставин касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.
Керуючись статтями 248, 328,   330,   332, 341, 355, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25  липня 2023 року у справі №380/10649/21 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування постанов - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Суддя	Ж.М. Мельник-Томенко