УХВАЛА

28 вересня 2023 року  
м. Київ
справа №120/10686/22
провадження №К/990/28852/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Радишевської О. Р., Соколова В. М.,
перевіривши касаційну скаргу Вінницької обласної прокуратури на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури про визнання дій протиправними та стягнення коштів,
в с т а н о в и в :
16 серпня 2023 року зазначену касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку.
21 серпня 2023 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.
Ухвалою від 11 вересня 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 330 КАС України, надавши заявнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків шляхом надання документу про сплату судового збору у встановленому законом розмірі.
Недоліки скарги усунуто в установлений судом строк.
З матеріалів касаційної скарги й ухвалених у цій справі рішень убачається таке.
Позивач звернулася до суду з позовом до Вінницької обласної прокуратури, в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні;
стягнути із відповідача середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 100238,28 грн.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року, адміністративний позов задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність Вінницької обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні;
зобов`язати Вінницьку обласну прокуратури нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні з посади в сумі 46346,82 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу.
Касаційну скаргу подано з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Так, автор скарги зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах положень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX (надалі - Закон № 113-IX), а саме щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги за умови звільнення прокурора на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX та фактичного виконання судового рішення в іншій справі про задоволення вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. 
Також скаржник зазначає про неврахування судом апеляційної інстанції висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 серпня 2020 року у справі №686/20491/18, та висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18 січня 2017 року у справі №6-2912цс16, відповідно до якого є неможливим одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, вважаючи що саме такий відхід необхідного застосовувати у цій справі.
Крім того заявник, посилаючись на приписи підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має для нього виняткове значення. 
Проаналізувавши підстави, на яких подана касаційна скарга у цій справі, Верховний Суд погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року в цій справі з підстав, передбачених пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 328 - 332, 334, 335, 338. 340 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1. Відкрити касаційне провадження за скаргою Вінницької обласної прокуратури на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі №120/10686/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури про визнання дій протиправними та стягнення коштів.
2. Витребувати з Вінницького окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №120/10686/22.
3. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
4. Установити строк у п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
5. Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович          

Судді                                                                                                     О. Р. Радишевська

                                                                                                    В. М. Соколов