ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 р. 	Справа № 520/3378/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2023, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 14.03.23  по справі № 520/3378/23
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                      
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення під час перерахунку пенсії у 2022 році ОСОБА_1 відсоткового значення у розмірі з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі рішення Харківського окружного суду від 11.02.2022 року у справі 520/21224/21 виходячи з розміру 80% відповідних сум грошового забезпечення, зазначених у оновленій довідці про розмір грошового забезпечення з урахуванням раніш проведених виплат;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату по пенсії та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159, за період з 01.04.2019 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.
В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність дій відповідача, яка полягає у зменшенні його основного розміру пенсії під час проведення її перерахунку з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, що в свою чергу порушує право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії в повному обсязі, визначеного безпосередньо ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"№ 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року, право на який особа набула на момент виходу на пенсію і розмір якого не може бути зменшено наступними змінами в законодавству. Отже, позивач має право на отримання пенсії виходячи саме з 80 % грошового забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, яка була чинна до внесення змін Законами № 3668-VІ від 08.07.2011 та №1166-VІІ від 27.03.2017.
У зв`язку з чим, вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 , останній отримував пенсію не у повному обсязі, що є підставою для покладення на відповідача обов`язку, встановленого ст. 2 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 по справі № 520/3378/23 позов - задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) здійснити з 01.04.2019р. перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) із збереженням показника 80% грошового забезпечення та провести виплату різниці з проведенням нарахування компенсації втрати частини доходу у порядку статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" з урахуванням раніше проведених платежів.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість, незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 по справі № 520/3378/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що при перерахунку пенсії позивачу з 01.04.2019 були застосовані норми ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі – Закон № 2262-ХІІ) (в редакції Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі по тексту - Закон № 1166-VII), за якою максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% грошового забезпечення. При цьому, розмір пенсії позивача збільшився, а відтак, умови його пенсійного забезпечення не погіршилися.
Враховуючи правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 404/6317/16-а, від 11.07.2018 у справі № 487/6923/16-а, від 18.09.2018 у справі № 522/535/17 та від 25.10.2018 у справі № 480/1410/17, зазначив про передчасність вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, оскільки нарахування та виплата доходу (у тому числі і пенсії) у спірних відносинах не відбулося.
Крім того, посилаючись на практику суду касаційної інстанції, викладену  у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а та постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 639/8782/16-а, зауважив, що позовні вимоги заявлені поза межами, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.
Так, оскільки у спірних відносинах суми пенсії не є нарахованими та є спірними положення статей 51, 55 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до яких право звернення до суду з позовом щодо виплати нарахованих та не виплачених пенсіонерові з вини держави в особі пенсійного органу сум пенсії не обмежується будь-яким строком, застосовуванню не підлягають. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що  позивач отримує пенсію за вислугу років у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яку виплачує ГУ ПФУ в Харківській області.
Пенсію позивачу було первісно призначено у розмірі 80% грошового забезпечення, що підтверджено складеними відповідачем документами.
На виконання вимог п.п.1 і 2 постанови КМУ від 21.02.2018р. № 103 пенсійним органом за документом про розмір та структуру грошового забезпечення діючого військовослужбовця станом на 01.03.2018р. у розрізі компонентів: оклад за посадою, оклад за званням, надбавка за вислугу років, з 01.01.2018р. було проведено перерахунок пенсії заявника та встановлено розмір пенсії виходячи з 70% грошового забезпечення.
Із посиланням на постанову КМ України від 30.08.2017р. № 704 Харківським ОТЦК та СП було складено довідку від №ФХ114268 від 19.07.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії заявника станом на 05.03.2019.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило заявнику у здійсненні перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 по справі №520/21224/21, яке набрало чинності 15.03.2022, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не проведенні з 01.04.2019 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № ФХ114268 від 19.07.2021, виданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки; зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.04.2019 року з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених в довідці № ФХ114268 від 19.07.2021, виданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду відповідачем було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, проте знов із застосуванням показника у 70% грошового забезпечення.
Не погодившись з розміром пенсії після її перерахунку та виплатою не в повному обсязі, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області  провести перерахунок розміру пенсії зі збереженням показника 80%, суд першої інстанції виходив з того, що відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-ХІІ, на рівні 70% (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), не застосовується до вже призначеної пенсії позивача у розмірі 80% грошового забезпечення, з огляду на те, що розмір пенсії є сталою незмінною величиною, на котру прямо поширюється дія приписів ст. 22 Конституції України, і який не може зазнавати зменшення навіть у разі запровадження нового законодавства, окрім випадку докорінної зміни умов виплати поточного грошового забезпечення або докорінної зміни умов проходження публічної служби, а тому відповідне обмеження є незаконним.
Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу провести виплату компенсації втрати частини доходів пенсіонера одночасно з виплатою боргу (проведенням платежу по недоплаті у вигляді різниці між правильно обчисленою сумою пенсії та реально виплаченою сумою пенсії) суд зазначив, що з урахуванням правових висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №815/1226/18 та постанови Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 461/5775/16-а, положення ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» відповідно до ч.5 ст.242 КАС України слід тлумачити, як відсутність будь-яких правових перепон для цього.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання дій відповідача протиправними, суд зазначив, що у спірних відносинах мала місце відмова, яка втілена у офіційному письмовому документі, а не дія, як помилково вважав позивач.
За висновками суду, факт отримання позивачем виплат за пенсією (як регулярного щомісячного платежу) не у повному обсязі саме унаслідок вчинення протиправного волевиявлення владного суб`єкта зумовлює відсутність правових підстав для звільнення органу системи ПФУ від виконання обов`язку за ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати безвідносно до події виплати боргу".
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду підлягає перегляду в частині задоволення позову), колегія суддів зазначає наступне.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції від 14.06.2006) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової  служби  за контрактом,  особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають  вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20  років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55процентів  відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних  сум грошового  забезпечення; б) особам офіцерського  складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,  особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають  загальний  трудовий  стаж  25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба, служба  в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б"  цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10  процентів,  а  віднесеним  до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Загальний  розмір  пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90  процентів  відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали  участь  у  ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під  час проходження  служби і  віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. 
Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63 Закону № 2262-ХІІ.
Згідно з частинами 1, 2 та 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).
У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
За визначенням, наведеним у пунктах 2, 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі по тексту – Порядок № 45), Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (редакція, чинна на момент перерахунку пенсії позивача).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Пунктом 5 Порядку № 45 встановлено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається із наведених норм, такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.
Разом з тим відсоткове співвідношення, встановлене статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, вже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Постанови № 103, Головним управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.04.2019, виходячи з 70 відсотків грошового забезпечення.
Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, до 01.01.2018 позивач відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, чинній на час призначення, отримував пенсію за вислугу років у розмірі 80% грошового забезпечення, що не заперечується відповідачем.
Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.
Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” у редакції Закону № 3668-VІ, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).
Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VII “Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні”, який набрав чинності в цій частині 01 травня 2014 року, статтю 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в наступній редакції: “Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів”.
Таким чином, Законами № 3668-VІ та № 1166-VII внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі реалізації ними такого права.
Отже, на момент проведення перерахунку пенсії було встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.
Разом з тим, цей показник, з огляду на законодавчо закріплений принцип незворотності нормативно-правових актів у часі, в силу прямих приписів статті 58 Конституції України, повинен застосовуватися лише при призначенні нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених.
Колегія суддів зауважує, що в силу п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1166-VII норми пункту 23 цього Закону набрали чинності з 01.04.2014, тобто, вже після того, як позивачу було призначено пенсію (30.08.2005), а тому обмеження у 70% грошового забезпечення, передбачене п.23 Закону №1166-VII, не застосовується до спірних відносин щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Враховуючи, що процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення, а порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців врегульований нормами статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін не зазнавала, застосування статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка регулює призначення пенсій, в редакції Законів № 3668-VІ та № 1166-VII, при перерахунку пенсії позивача, виходячи з 70 відсотків грошового забезпечення, є протиправним.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.10.2019 у зразковій справі № 240/5401/18.
Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 із збереженням показника 80% грошового забезпечення та провести виплату різниці.
Щодо вимог позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходу з 01.04.2019, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі по тексту - Закон № 2050-III) від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).
Статтею 3 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського кружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі № 520/21224/21 відповідачем здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення від 19.07.2021 № ФХ 114268. 
За результатами перерахунку нараховано різницю в пенсії за період з 01.04.2019 по 31.10.2022 у розмірі 275853,22 грн.
Відповідно до листа ГУ ПФУ в Харківській області від 20.12.2022 №13256-20896/П-03/8-2000/22 вказана різниця в пенсії буде виплачена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Таким чином, враховуючи, що сума пенсії, тобто дохід, позивачу вже була нарахована, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на компенсацію втрати частини доходів відповідно до  частини другої статті 2 Закону № 2050-III.
Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суду у постанові від 16.03.2023 у справі № 420/7835/19 вказав на помилковість висновків судів щодо передчасності вимоги позивача про виплату йому компенсації втрати частини доходів, оскільки згідно з положеннями частини другої статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 18 травня 2022 року у справі №380/7800/20, від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18 та від 20 квітня 2021 року у справі № 160/9175/18.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про  зобов`язання відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 із збереженням показника 80% грошового забезпечення та провести виплату різниці з проведенням нарахування компенсації втрати частини доходу у порядку статті 2 Закону № 2050-III з урахуванням раніше проведених платежів.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення позивачем строку звернення до суду, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Так, приписами частин 1, 2 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.
Поняття «повинна була дізнатись», використане у статті 122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року по справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
У свою чергу, частиною 3 статті 51 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Системний аналіз вказаної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з неправильним нарахуванням або не проведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 15.09.2020 по справі № 635/7878/16-а.
Враховуючи, що у межах даної справи підтверджено протиправність дій ГУ ПФУ в Харківській області, які полягають у зменшенні при перерахунку розміру пенсії позивача з 01.04.2019 з показника 80% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення, колегія суддів вважає, що перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 не проведено у повному обсязі та своєчасно саме з вини органу Пенсійного Фонду України, а отже позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 зі збереженням показника 80% грошового забезпечення підлягають задоволенню без обмеження строком.
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.02.2019 по справі № 522/2738/17, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.
Посилання скаржника на практику Верховного Суду колегія суддів не приймає до уваги, оскільки обставини у даній справі є відмінними від тих, що склалися у справах на які посилається скаржник, зокрема у справі № 510/1286/16-а від 24.12.2020 спірні правовідносини були врегульовані нормами Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу».
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власних дій, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду не довів належними та допустимими доказами правомірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем.
Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 по справі № 520/3378/23 в частині задоволення позову - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова