Головуючий у І інстанції  Петренко Н.О.	
Провадження №  22-ц/824/10026/2023	 	 	 	                                                Доповідач у 2 інстанції  Матвієнко Ю.О.	

ПОСТАНОВА
Іменем України
 
06 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Гуля В.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року у справі за позовом  Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У травні 2022 року в Святошинський районний суд міста Києва звернулось Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - ТДВ «Експрес Страхування») з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у розмірі 190 881,67 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 2 863,23 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 30 жовтня 2021 року по пр-ту Перемоги, 138 в м. Києві відповідач, керуючи автомобілем «Hyundai І 30», державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої території ресторану «McDonald's», не надала перевагу в русі автомобілю «Mercedes-Benz GLS 350», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 ,який рухався по пр-ту Перемоги, та скоїла з ним зіткнення, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів, чим порушила п.п.2.3 б; 10.2 ПДР України. 
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 
Автомобіль «Mercedes-Benz GLS 350», державний номерний знак НОМЕР_4 , 2019 року випуску, застрахований ТДВ «Експрес Страхування» за договором добровільного страхування транспортного засобу № 777.21.2609157 від 04 червня 2021 року (страхувальник ОСОБА_2 ), строк дії договору з 04 червня 2021 року по 03 червня                 2022 року, страхова сума 1 950 000,00 грн., франшиза по ДТП 0%. 
Відповідно до рахунку-фактури № 0000015255 від 08 листопада 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz GLS 350», державний номерний знак  НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 ,становить 320 011,67 грн. 
ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до умов договору страхування було проведено виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Mercedes-Benz GLS 350», державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 320 881,67 грн.
Позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai І 30», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «СК «АРКС» на підставі Полісу № ЕР/203833371 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.
22 грудня 2021 року ТДВ «Експрес Страхування» надіслало до АТ «СК «АРКС» заяву вих. № 9856/07-3.21.5239 про виплату страхового відшкодування; 22 грудня 2021 року ТДВ «Експрес Страхування» надіслало відповідачу Претензію вих. № 9857/07-3.21.5239 про відшкодування шкоди, яка була залишена відповідачем без відповіді.
05 січня 2022 року AT «CK «АРКС» сплачено частково суму відшкодування у розмірі 130 000,00 грн., з призначенням платежу: «Страхове відшкодування згідно акту №ARX3130078 ТОВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» 36086124 Страхове відшкодування згідно заяви № 3.21.5239 без ПДВ».
Позивач стверджує, що шкода, не покрита лімітом відповідальності страхової компанії, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати позивачу шкоду у розмірі 190 881,67 грн. (320 881,67 - 130 000,00 = 190 881,67 грн.).
Посилаючись на вказані обставини, ТДВ «Експрес Страхування» просило про задоволення його позовних вимог.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року позов ТДВ «Експрес Страхування» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Експрес Страхування» відшкодування у розмірі 190 881,67 грн. та  судовий збір у розмірі 2 863,23 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1  подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення  про відмову у задоволенні позову.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилається на те, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року у справі №759/25371/21 у вчиненні адміністративного правопорушення, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль «Mercedes-Benz GLS 350», державний номерний знак  НОМЕР_2 , визнано винною ОСОБА_1 , а не відповідача у даній справі. Таким чином, судом першої інстанції було помилково встановлено, що саме відповідач є особою, яку було визнано винною у вчиненні ДТП.
На думку апелянта, позивач, як страховик, мав би пред`явити вимогу щодо відшкодування коштів до особи, яка визнана винною постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, а саме до ОСОБА_1 , а не до відповідача у справі, а суд першої інстанції при розгляді справи мав би встановити, що позов подано до неналежного відповідача і відмовити у задоволенні позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТДВ «Експрес Страхування» - адвокат Беляєв Ю.Л. проти задоволення скарги відповідача заперечив та просив рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову у даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (190 881,67 грн.), апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Згідно із приписами ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що 30 жовтня 2021 року по пр-ту Перемоги, 138 в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Hyundai І 30», державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої території ресторану «McDonald's», не надала перевагу в русі автомобілю «Mercedes-Benz GLS 350», державний номерний знак                        НОМЕР_2 , який рухався по пр-ту Перемоги, та скоїла з ним зіткнення, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів, своїми діями ОСОБА_1 порушила п.п.2.3 б; 10.2 ПДР України.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада               2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.22).
Також судом встановлено, що автомобіль «Mercedes-Benz GLS 350», державний номерний знак НОМЕР_4 , було застраховано в ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів «Програма «VIP» № 77.21.2609157 від 04 червня 2021 року, страхувальник ОСОБА_2 , страхова сума                   1 950 000,00 грн., строк дії періоду страхування з 04 червня 2021 року по 03 червня                       2022 року (а.с.11).
Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 від 18 червня 2021 року до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 777.21.2609157 від                        04 червня 2021 року, з 16.00 18 червня 2021 року згідно заяви клієнта, внесено зміни до п.5 частини А договору та пункту 3 заяви страхування транспортного засобу та вважати дійсним державний номерний знак НОМЕР_2 транспортного засобу «Mercedes-Benz GLS  350» d 4М, номер кузова НОМЕР_3 (а.с.15).
Згідно звіту № 2794 про оцінку КТЗ «Mercedes-Benz GLS  350», державний номерний знак НОМЕР_2 від 16 листопада 2021 року, вартість відновлювального ремонту  вказаного транспортного засобу в результаті його пошкодження при ДТП складає                        330 052,46 грн. (а.с.23-34).
Як вбачається з повідомлення про огляд транспортного засобу, відповідача ОСОБА_1 було запрошено для участі в технічному огляді вказаного пошкодженого автомобіля (а.с.36).
Відповідно до акту виконаних робіт, за послуги евакуатора ОСОБА_2 було сплачено 870,00 грн. (а.с.37-38).
Відповідно до рахунку-фактури № 0000015255 від 08 листопада 2021 року ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» філія «Автомобільний центр Київ» ПрАТ «Українська автомобільна корпорація», вартість ремонту автомобіля «Mercedes-Benz GLS  350» d 4М номер кузова НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 320 011, 67 грн., що також підтверджується актами виконаних робіт (а.с.39-42).
Згідно платіжного доручення № 2639 від 17 листопада 2021 року, позивачем сплачено на рахунок Філії «Автомобільний Центр Київ» ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» страхове відшкодування згідно договору № 77.21.2609157 від 04 червня 2021 року у розмірі 320 011,67 грн., а також відповідно до платіжного доручення № 2640 від 17 листопада 2021 року, згідно договору № 77.21.2609157 від 04 червня 2021 року ОСОБА_2 сплачено 870,00 грн. за послуги евакуатора (а.с.46).
Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Hyundai І 30», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у АТ «СК «АРКС» на підставі Полісу № ЕР/203833371 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів  (а.с.47).
22 грудня 2021 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до АТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 320 881,67 грн. (а.с.48).
05 січня 2022 року АТ «СК «АРКС» здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за заподіяну шкоду у розмірі 130 000,00 грн., про що свідчить платіжне доручення 858125 від 05 січня 2022 року (а.с.49). 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.
Статтею 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У ст. 27 Закону України «Про страхування» вказано, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Положеннями  ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Оскільки позивачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами підтверджено обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення з відповідача, як особи, винуватої у завданні збитків, на користь позивача суми грошового відшкодування у розмірі 190 881,67 грн., що є різницею між фактичними збитками та сумою виплаченого позивачу, як страховику, страховиком винуватої особи страхового відшкодування.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі так як постановою Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року у справі №759/25371/21, у вчиненні адміністративного правопорушення визнано винною іншу особу, а саме ОСОБА_1 , є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у вступній та резолютивній частинах вказаної постанови допущено описку, а саме: помилково вказано ім`я ОСОБА_1 : «ОСОБА_1».
Більш того, колегія суддів  звертає увагу, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 21 червня 2023 року виправлено описку у вступній та резолютивній частинах постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року, та вказано ім`я ОСОБА_1 « ОСОБА_1 », замість невірного «ОСОБА_1».
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:
 
Судді: