Справа № 944/2834/23                                Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І. 
Провадження № 33/811/1229/23                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Стефановича Юрія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суд м. Львова від 17 липня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та позбавлено права керування транспортним засобом на строк 3 місяці.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн.
Згідно постанови, ОСОБА_1 , 20 квітня 2023 року, о 21 год. 34 хв., на вул. Паркова, 16, у с. Рясне-Руське, Яворівського р-н., Львівської обл., керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 409D» із д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, якій постановою ВП №59968031 від 17 жовтня 2022 року, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП..
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі.
Зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, а висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи.
Наголошує, що вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення суд повинен був встановити чи було йому відомо про встановлення обмеження користування транспортним засобом.
Повідомляє, що місцевим судом не отримано відповіді на запит з Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів), щодо ознайомлення ОСОБА_1 із постановою. З наданої суду інформації не вбачається, що його належним чином повідомлено про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом.
Зазначає, що він керував транспортним засобом не знаючи про дане обмеження.
Заслухавши, виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Пунктом 2.1 А ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, а саме:
-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №363003 від 20 квітня 2023 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 , о 21 год. 34 хв. 20 квітня 2023 року керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 409D» із д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, стосовно якої є тимчасове обмеження у праві керування від 17 жовтня 2022 року провадження №59968031 від 17 вересня 2019 року;
-інформацією з постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом №ВП59968031 від 17 жовтня 2022 року (а.с. 3) згідно із якою ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів, у повному обсязі, згідно судового наказу №466/4603/19 виданого 2 липня 2019 року;
-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕАС №6864295 від 20 квітня 2023 року (а.с. 5), з якої вбачається, що 20 квітня 2023 року о 21 год. 34 хв. водія ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку із порушенням п. 31.3 б ПДР України;
-відеозаписом, долученим до матеріалів судової справи, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу «Mercedes-Benz 409D» із д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 (у зв`язку із тим, що ліва фара не світила), опитування водія та перевірку документів, вході якої було встановлено, що йому встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, окрім того водій повідомляв працівникам поліції, що знає про виконавче провадження, а заборгованість по сплаті аліментів він погасив, повідомляв працівникам поліції, що обмеження виконавець повинен був зняти, разом із тим повідомив працівників поліції, що він дізнався (після телефонної розмови з виконавцем ), що не сплачено виконавчий збір, у зв`язку із чим виконавче провадження не закрито та не знято обмеження, після чого працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення та ознайомлено водія з протоколом, роз`яснено права та обов`язки.
-відповіддю начальника Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Р.Савойника (а.с. 21), з якої вбачається, що станом на 1 липня 2023 року заборгованість по сплаті аліментів не погашена та становить 161 898, 26 грн. без урахування штрафу за несплату аліментів та виконавчого збору.
Аргументи сторони захисту, що місцевим судом не встановлено, чи було відомо ОСОБА_1 про встановлені обмеження та він керував транспортним засобом не знаючи про обмеження, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Частиною 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам направляється до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, водій знав про заборгованість по сплаті аліментів та існування виконавчого провадження; з матеріалів справи та апеляційної скарги встановлено, що рішення виконавця у встановленому законом порядку не оскаржив, окрім того з постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 17 жовтня 2022 року (а.с. 3) вбачається, що таку постанову надіслано сторонам виконавчого провадження.
Доводи сторони захисту, що місцевим судом не отримано відповіді на запит з Шеввченківського ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів), не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки до матеріалів справи долучено відповідь начальника Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Р.Савойника (а.с. 21) про існування боргу по не сплаті аліментів в розмірі 161 892, 26 грн.
Апеляційний суд не приймає до уваги, квитанції, долучені адвокатом Стефановичем Ю.М., про сплату заборгованості по аліментах, оскільки на момент скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, встановлене тимчасове обмеження у праві керуванням транспортним засобом ОСОБА_1 - діяло, окрім того апелянтом не долучено в суді першої та апеляційної інстанції документів, що засвідчують скасування даного обмеження на момент події.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Шевченківського районного суд м. Львова від 17 липня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                        Партика І.В.