Справа № 127/16987/23
Провадження № 22-ц/801/1994/2023
Категорія: 101
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна  Ю. А.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року	Справа № 127/16987/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,
секретар судового засідання Куленко О. В.
учасники справи: 
заявник (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
заінтересована особа Вінницька міська рада,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Тетевою-Родюк Іриною Олександрівною, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2023 року, постановлену у складі судді Шаміної Ю. А. в м. Вінниця, дата складення повного тексту ухвали 04 вересня 2023 року,-
в с т а н о в и в :
12 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме встановлення факту постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
У своїй заяві зазначив, що встановлення даного факту є необхідним для оформлення права на спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який є його братом, та з яким заявник спільно проживав без реєстрації у будинку АДРЕСА_1 . При цьому вказує, що при зверненні до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на неможливість встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем та пропуск строку для прийняття спадщини.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. Роз`яснено заявнику, що він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження на загальних підставах.
Ухвала суду мотивована тим, що в даному випадку існує спір про право, а саме: встановлення факту спільного проживання необхідні для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , зокрема для вирішення в подальшому питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після його смерті. З огляду на це суд залишив заяву без розгляду
Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 13.09.2023 року, діючи через свого представника адвоката Тетеву-Родюк І. О., подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не зазначив який саме спір існує між ОСОБА_1 та Вінницькою міською радою. Посилається, що наявність права у Вінницької міської ради звернутись з позовом про визнання спадщини відумерлою не вказує на наявність спору.
22 вересня 2023 року Вінницька міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зауважує, що ОСОБА_1 після смерті брата ОСОБА_2 не подав заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців та не пред`явив жодних доказів фактичного прийняття спадщини, а Вінницька міська рада як орган місцевого самоврядування має право визнати таку спадщину відумерлою.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Тетева-Родюк І. О. підтримала викладене в апеляційній скарзі, просили її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу для продовження розгляду.
Представник Вінницької міської ради Вініцька Б. А. заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила ухвалу суду залишити без змін.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вимогам закону.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
Верховний Суд у складі Першої палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 18 липня 2022 року у справі №755/9100/18 звернув увагу на наступне.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
В справі, що розглядається метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , зокрема, з метою наступного вирішення питання про поновлення строку для прийняття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно. 
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що заінтересована особа Вінницька міська рада висловила заперечення проти встановлення факту проживання та заявила про наявність спору про право.
Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування зобов`язаний подати заяву про визнання спадщини відумерлою.
Не заважаючи на те, що набуття суб`єктивного права у територіальної громади на відмерлу спадщину пов`язане з відповідними висновком суду про відумерлість такої спадщини, для територіальної громади такою самою мірою діє принцип, що відумерла спадщина належить територіальній громаді з моменту відкриття спадщини (ч. 5ст. 1268 ЦК України) (Див. Ухвалу КЦС від 05.07.2023 у справі №202/5154/21).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 на підставі ч.4 ст. 315 ЦПК України, оскільки встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.
Відтак апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції у повній мірі, рішення суду обґрунтоване, прийняте на підставі повно та всебічно встановлених обставин справи, вірної оцінки доказів у їх сукупності та відповідності одне одному, з урахуванням судової практики у подібних правовідносинах, викладене в апеляційній скарзі не спростовує правильності висновків суду першої інстанції.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування правильного по суті судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України) як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (п. в ч. 1 ст. 382 ЦПК України), та виходячи з положень статті 141 ЦПК України, з урахуванням того, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, понесені судові витрати слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Тетевою-Родюк Іриною Олександрівною, залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2023 року залишити без змін.
Судові витрати ОСОБА_1 , понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. C. Панасюк

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2023 року.