П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 540/8824/21	

Перша інстанція: суддя Стефанов  С.О.,
повний текст судового рішення
складено 20.10.2022, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Крусяна А.В., Танасогло Т.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі №540/8824/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії   
У С Т А Н О В И В:
У провадженні Херсонського окружного адміністративного суду знаходилась справа за позовом ОСОБА_1 , у якому позивач просив суд: 
- визнати протиправною та скасувати постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Першотравенську Дніпропетровської області №0415/12690/51 від 24.03.2017 про припинення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 01.04.2017 та зняття його з обліку;
- зобов`язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області в особі Херсонського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі страхових виплат за період з 01.04.2017 по 30.11.2017 на рахунок, на якому ОСОБА_1 отримує поточні страхові виплати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у період з 01.04.2017 по 30.11.2017 йому протиправно не нараховувались та не виплачувались страхові виплати. На думку позивача, право громадянина на призначення страхових виплат не може пов`язуватись із такою умовою, як постійне місце проживання. Як наголошував ОСОБА_1 , він знаходиться на обліку в Херсонському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області, а тому саме вказаний суб`єкт владних повноважень має нарахувати та виплатити заборгованість із страхових виплат. 
Відповідач – Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області з позовними вимогами не погоджувалось та вважало їх необґрунтованими з підстав викладених у відзиві на позовну заяву вказуючи про пропуск позивачем строку звернення до суду з даною позовною заявою. Також, суб`єкт владних повноважень зауважував, що справу потерпілого ОСОБА_1 знято з обліку з причин скасування довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. При цьому, на думку відповідача, умовами призначення та продовження страхових виплат внутрішньо переміщеним особам є їх знаходження на обліку за місцем перебування, що підтверджується відповідною довідкою.
Згідно із поданою позивачем відповіддю на відзив, строк звернення до суд з даною позовною заявою не пропущено. Також, на думку ОСОБА_1 , закондавчими приписами не встановлено зв`язку між правом внутрішньо переміщеної особи на отримання соціальної виплати із терміном дії довідки про взяття на облік. 
У зв`язку з неможливістю Херсонським окружним адміністративним судом здійснювати правосуддя під час воєнного стану, головою Верховного Суду 18.03.2022 прийнято розпорядження № 11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей)», з урахуванням якого територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду змінено на Одеський окружний адміністративний суд.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі №420/8824/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Першотравенську Дніпропетровської області №0415/12690/51 від 24.03.2017 про припинення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 01.04.2017 та зняття його з обліку. 
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області в особі Херсонського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі страхових виплат за період з 01.04.2017 по 30.11.2017 на рахунок, на якому ОСОБА_1 отримує поточні страхові виплати.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив із того, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не передбачено такої підстави для припинення пенсії/соціальних виплат, як відсутність за місцем фактичного проживання. Також, окружним адмінісративним судом зазначено, що порушення прав ОСОБА_1 на отримання належних сум страхових виплат відбулося з вини органу, що призначає і виплачує страхові виплати, а тому позивач має право на захист порушеного права на виплату страхових за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області подано апеляційну скаргу у якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оспорюваний судовий акт та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги ГУ ПФУ в Херсонській області зазначає, що при винесенні рішення Одеським окружним адміністративним судом не досліджено питання дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом. Також, скаржник зауважує, що умовою призначення та продовження страхових виплат внутрішньо переміщеним особам є знаходження таких осіб на обліку місця перебування, що підтверджується відповідною довідкою. Оскільки довідку ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.02.2015 №1248002099 скасовано, то відповідно припинено соціальну виплату. 
В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, пов`язаним із трудовим каліцтвом. 
Згідно із довідкою профільної МСЕК № 122700 ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 становить 80 %.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком. 
Як з`ясовано апеляційним судом, відповідно до довідки № 6552-5000402129 від 04.10.2021 ОСОБА_1 взято на облік, як внутрішньо переміщену особу за фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_1 .
Судом апеляційної інстанції установлено, що постановою ВВД ФССНВУ в м. Першотравенськ від 24.03.2017 №0415/12690/51, у зв`язку з скасуванням довідки (ВПО), знято з обліку справу потерпілого ОСОБА_1 та припинено всі страхові виплати по справі з 01.04.2017.
Згідно із листом Управління виконавчої дирекції фонду в Донецькій області від 02.11.2021 № 01-04/18-1081, ОСОБА_1 у період з 01.04.2017 по 30.11.2017 страхові виплати не отримував.
Також, апеляційним судом з`ясовано, що відповідно до постанови Херсонського відділення управління ВД ФССУ в Херсонській області №2101/20860/20860/8 від 26.10.2021 потерпілому ОСОБА_1 продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 7527,33грн.
У зв`язку із тим, що у період з 01.04.2017 по 30.11.2017 страхові виплати органом органом соціального страхуванняне нараховувались та не виплачувались позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даною позовною заявою. 
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
За змістом частини першої статті 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.
Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», робочі органи виконавчої дирекції Фонду (далі - управління) та їх відокремлені підрозділи в районах і містах (далі - відділення) зобов`язані провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду, а згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті    9 цього Закону основними завданнями Фонду та його робочих органів є: реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування та надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.
Згідно із статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку (частина перша), а щомісячна страхова виплата включена до наведеного у частині сьомій цієї норми переліку страхових виплат, як виплата втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, яка застрахованій особі проводяться Фондом протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком (частина п`ята статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»). 
Водночас, інформація про право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки зазначаються в рішенні Фонду оформленому постановою (стаття 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), а припинення страхових виплат може відбуватися лише у випадках передбачених частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.10.2020 у справі №185/3733/17 (касаційне провадження №К/9901/6691/19).
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:
1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;
3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;
4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;
5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;
6) в інших випадках, передбачених законодавством.
Як установлено апеляційним судом, підставою для припиненя ОСОБА_1 соціальної виплати слугувало скасування довідки внутрішньо переміщеної особи. 
Між тим, колегія суддів зазначає, що скасування довідки внутрішньо переміщеної особи не є законодавчо передбаченою підставою для припинення соціальних виплат.
Такий висновок відповідає усталеній практиці Верховного Суду, чку сформульовано у постановах від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, від 22.10.2020 у  справі № 185/3733/17 (2-а/185/7/18) тощо, яка зводиться до того, що відсутність (анулювання) довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є передбаченою законом підставою для припинення соціальних виплат.
Також, апеляційний суд відмічає, що за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту.
Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.
Такий правовий висновок сформований у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 у справі № 185/3733/17(касаційне провадження №К/9901/6690/19).
Отже, постанова Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», на яку посилається скаржник, є підзаконними нормативно-правовими актами, який обмежує встановлене законодавством право на отримання позивачем належного соціального забезпечення, гарантованого державою у разі, в т.ч., втрати професійної працездатності.
У цьому випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від нього, на відміну від інших громадян України, здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо соціального страхування.
Колегія суддів зазначає, що суб`єктом владних повноважень не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачу з 01.04.2017 соціальних виплат. 
В контексті вирішення даного спору суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію суду касаційної інстанції, яка викладена в постанові від 27.03.2020 у справі №185/4142/17(2-а/185/283/17).
Згідно із такою позицією Верховного Суду, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не встановлено зв`язку права внутрішньо переміщених осіб на отримання соціальних виплат з терміном дії довідки про взяття на облік.
Крім того, як установлено апеляційним судом, згідно із постановою  Херсонського відділення управління ВД ФССУ в Херсонській області №2101/20860/20860/8 від 26.10.2021 потерпілому ОСОБА_1 продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 7527,33грн. з 01.10.2021 безстроково.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що органом соціального страхування протиправно припинено ОСОБА_1 страхові виплати.
Здійснюючи апеляційний перегляд даної спарви колегією суддів враховано правові висновки Верхового Суду, які викладено в постанові від 08.05.2023 у справі № 200/3047/20-а.
Відповідно до висновків суду касаційної інстанції закінчення строку дії довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи не є передбаченою законом підставою для припинення соціальних виплат, а постанови Уряду на які посилається скаржник є підзаконними нормативно-правовими актами, що обмежують встановлене законодавством право на отримання позивачем належного соціального забезпечення, гарантованого державою у разі, в т.ч., втрати професійної працездатності.
Стосовно строку зверенння до суду з даною позовною заявою апеляційний адміністративний суд зазначає таке. 
Так, обгрунтовуючи дану частину апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зазначає, що при винесенні рішення Одеським окружним адміністративним судом не досліджено питання дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом.
Натомість, за наслідками дослідження оспорюваного органом Пенсійного фонду рішення суду першої інстанції, колегією суддів установлено, що окружним адміністративним судом досліджувалось питання пропуску позивачем строку зверненя до адміністратвиного суду з позовною заявою. 
Зокрема, відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому, сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.
Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".
Згідно із фактичними обставинами справи, порушення прав позивача на отримання належних сум страхових виплат відбулося з вини органу, що їх призначає і виплачує. 
Отже, в даному випадку на підставі ч. 7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач має право на захист порушеного права на виплату страхових за минулий час без обмеження будь-яким строком. 
На необхідність застосування положень спеціальних норм законодавства вказував Верховний Суд в постанові від 03.05.2018 року по справі №805/402/18.
На думку суду апеляційної інстанції, наведені Одеським окружним адміністративним судом в оскаржуваному рішенні від 20.10.2022 у справі №420/8824/21 висновки є правильними.
На противагу цьому, скаржником в апеляційній скарзі не аргументовано та належними доказами не підтверджено, що такі висновки є помилковими. 
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи ГУ ПФУ в Херсонській області.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені в апеляційній скарзі доводи органу Пенсійного фонду не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі №540/8824/21 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	А.В. Крусян    Т.М. Танасогло