Справа № 461/2458/23                                Головуючий у 1 інстанції: Романюк М.Ф. 
Провадження № 33/811/876/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,
з участю захисника-адвоката Зелінки В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Зелінки В.В. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2023 року,
                                               в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 грн 80 коп. судового збору.
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 18 березня 2023 року біля 20:30 год. перебуваючи за адресою м. Львів, вул. Вороного, 6 та на площі Галицькій з хуліганських спонукань пошкодив автомобілі, чим вчинив дрібне хуліганство.
На постанову судді захисник Зелінка В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що повний текст постанови було отримано 08.06.2023, тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які фото та відео матеріали, на підставі яких суд міг би встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення, та дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки адміністративного правопорушення – дрібне хуліганство.
Суть правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП зводиться до вчинення таких дій, що призвели до порушення громадського порядку і спокою громадян. Однак, судом не було з`ясовано чи був порушений громадський порядок і спокій громадян.
При цьому, протоколом не встановлено, а судом не досліджено та не з`ясовано, що ОСОБА_1 вчиняв дії саме з хуліганських мотивів та з метою порушення громадського порядку та спокою громадян. Крім цього, ОСОБА_1 не мав на меті і не здійснював хуліганських дій, а пошкодження транспортних засобів відбулося випадково.
Також, особи чиї автомобілі були пошкоджені, жодних претензій до ОСОБА_1 не мають. Інтереси держави, суспільства та приватних осіб не зазнали шкоди.
Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме: умисел на пошкодження автомобілів.
Вважає, що у матеріалах справи відсутні достатні дані, які б свідчили про те, що 18.03.2023 мали місце дії ОСОБА_1 , спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян з хуліганських мотивів, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Зелінка В.В. у суді апеляційної інстанції не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
У суді апеляційної інстанції захисник Зелінка В.В. апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити.
Заслухавши захисника Зелінку В.В. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення від 18.03.2023 серії ВАБ № 970186 (а.с. 7);
рапортом поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП у Львівській області Ганич М. від 18.03.2023 зі змісту якого вбачається, що 18.03.2023 вона заступила на несення служби спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_2 у складі екіпажу «Омега 102» для охорони громадського порядку Галицького РУП у м. Львові. 18.03.2023 о 19:45 год. надійшов виклик на службовий планшет, заявник ОСОБА_3 повідомив, що на пл. Соборній, 1 невідомий ламає дзеркало на машині. Також через декілька хвилин надійшов схожий виклик від іншого заявника ОСОБА_4 про те, що на перехресті вул. Вороного-Ференца у м. Львові невідомий чоловік у стані алкогольного сп`яніння, йде по вулиці та якимось предметом б`є по автомобілях. Прибувши за вищевказаною адресою, було виявлено невідомого чоловіка, який сперечався з іншим чоловіком. Було встановлено його особу, яким виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Також повідомлено власників пошкоджених автомобілів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 2);
протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_6 від 18.03.2023 (а.с. 3);
письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 18.03.2023 (а.с. 4);
заявою ОСОБА_5 від 18.03.2023 (а.с. 5);
письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 18.03.2023 (а.с. 6);
письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.03.2023 про те, що 18.03.2023 у вечірній час відпочивав разом з друзями у центральній частині м. Львова. Біля 20:30 год. він випадково пошкодив два автомобілі, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, свою вину визнає, зобов`язується відшкодувати матеріальні збитки (а.с. 9).
Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок – це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху та ін.).
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині та інші подібні дії. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.
Конкретні прояви цього правопорушення надзвичайно різноманітні. Таке розмаїття законодавець визначив терміном «інші подібні дії», до яких необхідно віднести: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме – громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 № 2899-ІУ).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння походить із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (постанова ВСУ від 04.10.2012 у справі № 5-7к12).
У даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, зокрема відомостями відображеними у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості; даними, що містяться у долучених до протоколів матеріалах в їх сукупності.
Відповідно є дійсним факт, що, в цій ситуації, дії ОСОБА_1 були позбавлені будь-якої необхідності та обумовлювалися розгнузданим самолюбством, пов`язаним з байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Посягання на ці відносини здійснено в активній формі, з ініціативи правопорушника з використанням нікчемного приводу в публічних (громадських, людних) місцях.
Тому вказує на посягання з боку порушника на громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
При цьому імперативною складовою наявності в діях особи адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є те, що дії особи повинні порушувати громадський порядок і спокій громадян.
Як встановлено з матеріалів справи, дані дії ОСОБА_1 були вчинені на вул. Вороного та пл. Галицькій у м. Львові, тобто посеред вулиці міста де перебувають цивільні особи, тому апеляційний суд вважає дане місце громадським.
Згідно з положеннями КУпАП, громадським місцем визначено частину чи частини будь-якої будівлі, споруди, що доступні або відкриті для населення вільно, за запрошенням або за плату, постійно, періодично чи час від часу, у тому числі під`їзди, підземні переходи і стадіони.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що своїми діями зухвалою поведінкою та завдання пошкоджень автомобілям марки: «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 ; «BMW 320», номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 (у присутності очевидців заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) ОСОБА_1 у громадському місці продемонстрував зневагу і проігнорував гідність інших людей, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
Отже, наведене свідчить про безпідставність доводів захисника Зелінки В.В. з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки наявні у справі докази вказують на те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 відшкодував потерпілим завдану шкоду за пошкодження автомобілів не може бути підставою для скасування постанови та не впливає на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 пошкодив вищевказані транспортні засоби з необережності, як про це заявляє захисник, матеріали справи не містять й судом не встановлено.
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ст. 173 КУпАП.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику Зелінці В.В. строк апеляційного оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2023 року.
Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Зелінки В.В. - без задоволення.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду                                         І.О. Стельмах