Ухвала
Іменем України
 
22 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 462/996/22
провадження № 61-12359ск23
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                   
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 липня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 , Львівської міської ради, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації, витребування земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 27 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
 
02 травня 2023 року дане рішення оскаржило АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від імені якого апеляційну скаргу підписала адвокат Кінцак С. Б., яка діє на підставі довіреності АТ «Укрзалізниця» в порядку передоручення від 07 лютого 2023 року.
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 травня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху для подання належним чином оформлених документів на підтвердження наявності повноважень Камишіна О. М. та Лященка Є. А. видавати довіреності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на видачу довіреності адвокату Кінцак С. Б. в порядку передоручення.
На виконання вимог вказаної ухвали надано копію статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1094), копію розпорядження Кабінету Міністрів України від 24 березня 2022 року №240-р та копію довіреності від 28 березня 2022 року №3477, яка посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А.
 
З довіреності від 28 березня 2022 року № 3477, яка посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А. встановлено, що АТ «Українська залізниця» в особі голови правління Камишіна О. М. та члена правління ОСОБА_4 , які діють на підставі статуту, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1094), постанови Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2021 року № 1101 (зі змінами), розпорядження Кабінету Міністрів України від 24 березня 2022 року № 240-р та довіреності від 30 грудня 2021 року № 6362, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О. В. уповноважує члена правління АТ «Українська залізниця» Лященка Є. А. від імені довірителя підписувати спільно з головою правління (або особою, що виконує його обов`язки) довіреності відповідно до статуту довірителя.
 
Окрім цього, вказана довіреність дійсна до 31 березня 2023 року.
 
Однак, заявником не долучено довіреності від 30 грудня 2021 року № 6362, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О. В. на підставі якої діяли голова правління Камишін О. М. та член правління ОСОБА_4, видаючи довіреність від 28 березня 2022 року № 3477.
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31 травня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху для подання належним чином оформленої довіреності, або іншого документу, які б підтверджували наявність у Кінцак С. Б. повноважень на підписання скарги від імені АТ «Українська залізниця» станом на день подання такої та подання довіреності від 30 грудня 2021 року № 6362, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О.В.
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 13 липня 2023 року апеляційну скаргу визнано неподаною і повернуто заявнику. 
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявником не усунено недоліки апеляційної скарги.
14 серпня 2023 року Кінцак С. Б., яка діє від імені АТ «Українська залізниця», засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 липня 2023 року у вказаній вище справі.
 
Дослідивши касаційну скаргу заявника колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільної процесуальних правовідносин та їх гарантій.
 
До ознак, що характеризують правосуддя, відноситься, у тому числі, здійснення правосуддя тільки у передбаченому законом порядку (процесуальна форма). При цьому під правосуддям необхідно розуміти не лише діяльність суду щодо вирішення спору про право, але й обов`язкове дотримання процесуальної форми, в якій не просто передбачені порядок і послідовність вчинення процесуальних дій, а й відображено вимоги справедливих (належних) судових процедур.
 
При цьому цивільна процесуальна форма завжди обов`язково має нормативний і системний характер. По-друге, вона, по суті, передбачає «алгоритм» поведінки кожного суб`єкта при розгляді та вирішенні цивільної справи (у тому числі і суду). По-третє, становить гарантію дотримання законності, оскільки її недодержання призводить до різних негативних наслідків.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
 
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
 
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
 
Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
 
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.
 
За правилом пункту 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.
 
Згідно з частинами першою та другою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
 
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України).
 
Статтею 247 ЦК України передбачено, що строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Строк довіреності, виданої в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності, на підставі якої вона видана. Довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною.
 
Пунктом 1 частини першої статті 248 ЦК України передбачено, що представництво за довіреністю припиняється у разі закінчення строку довіреності.
 
Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
 
Згідно з частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на 02 травня 2023 року у  Кінцак С. Б , що діяла на підставі довіреності АТ «Укрзалізниця» в порядку передоручення від 07 лютого 2023 року, відсутні повноваження діяти від імені АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», оскільки термін дії довіреності від 28 березня 2022 року № 3477, яка посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А., закінчився 31 березня 2023 року, відповідно вказаного числа припинилися повноваження уповноважених осіб на вчинення дій, передбачених у довіреностях від 26 грудня 2022 року та від 07 лютого 2023 року.
 
Разом з тим, термін дії довіреності від 30 грудня 2021 року № 6362, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О. В., закінчився 31 березня 2022 року, відповідно вказаного числа припинилися повноваження уповноважених осіб на вчинення дій, передбачених у довіреностях від 28 березня 2022 року, 26 грудня 2022 року та від 07 лютого 2023 року.
 
Отже, апеляційний суд дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги, оскільки не було усунено її недоліки, зокрема щодо надання доказів повноважень Кінцак С. Б. на підписання апеляційної скарги. 
 
Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, яка не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи. Правильність застосування судом апеляційної інстанції вказаних вище норм процесуального права не викликає розумних сумнівів.
 
Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 липня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 , Львівської міської ради, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації, витребування земельної ділянки - відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький

                                                                                                             І. В. Литвиненко

                                                                                                             Є. В. Петров