Номер провадження: 22-ц/813/6269/23 
Справа № 2-248/10
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Стахова Н. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого  Стахової Н.В.
суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В. 
за участю секретаря Долгової Л.І.
учасники справи:
стягувач - АТ “Райффайзен Банк Аваль”
боржник - ОСОБА_1 
заінтересована особа державний виконавець Джміль О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2023 року, постановлену у складі судді Коваленко О.Б., в приміщенні того суду, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - державний виконавець Джміль Олександр Олександрович про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню

                        ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати два виконавчих листа № 2-248/10 від 05 липня 2010, виданих Київським районним судом м. Одеси, такими, що не підлягають виконанню.
Заяву мотивує тим, що 14.07.2015 державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатій Я.І прийняв постанови про відкриття виконавчого провадження № 48185933 та № 48186012 з виконання двох виконавчих листів № 2-248/10 від 06.10.2010р з написом: "Повернуто п.4 ст. 47 ЗУ "ПВП" та 47 п.4 ЗУ "ПВП" 29.12.2012р." та без печатки про стягнення зі ОСОБА_1 на користь «Райффайзен банк Аваль» боргу у сумі 1820,00 грн та виконавчого провадження № 48186012 по виконанню виконавчого листа № 2-248/10 від 06.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Райффайзен банк Аваль» боргу у сумі 323754,28 грн. З цих написів вбачається, що ці виконавчі листи були повернуті заявнику в 2012 році. Більше відміток на виконавчому листі про прийняття виконавчих листів до виконання не було і немає.
       Постанови про відкриття виконавчого провадження були винесені 14.07.2015 року на підставі двох виконавчих листів, які видані 05.07.2010 року (фактично насправді 05.07.2010 року), а вступили у законну силу та набрали чинності 16.07.2010 року та який повинні булі пред`явлені до виконання протягом 1-го року, тобто до 16.07.2011 року.
       Документи були пред`явлені до виконання разом із заявою про відкриття виконавчого провадження 07.09.2016 року, тобто майже через три роки, після закінчення строку його кінцевого пред`явлення 16.07.2013 року.
       Заявник посилається на ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинна на момент проведення виконавчих дій), де зазначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом року.
       З урахуванням цього заявник вважає, що виконавчі листи 2-248/10 від 05 липня 2010р на примусове виконання вищевказаного рішення суду про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором повинні бути визнані такими, що не підлягають виконанню, оскільки стягувачем пропущено строки звернення до виконання виконавчого документа.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2023 року у задоволенні заяви про визнання такими, що не підлягають виконанню, виконавчих листів по цивільній справі № 2-248/10 за позовом ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” в особі Акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Виданих Київським районним судом м. Одеси на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2010 року відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального та міжнародного права, конституційні права та свободи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити його заяву та зупинити виконання виконавчих проваджень, посилаючись на те, що державний виконавець прийняв виконавчі листи з порушеним строком їх пред`явлення до виконання, а, отже не мав права вчиняти виконавчі дії. Скаржник вважає, що державний виконавець зобов`язаний був закрити виконавчі провадження. Повний арешт майна, тим паче мінімальної державної пенсії, за умови вилучення 20% від доходу, суперечить діючому законодавству. Суд взагалі не розглянув скаргу по суті, тому що не дослідив питання наявності або відсутності стягувача на даний час. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в апеляційній скарзі.
Державний виконавець у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. 
Заслухавши суддю -доповідача, пояснення боржника, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення – без змін, із таких мотивів.
Суд виходив із того, що оскільки виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання немає, оскільки боржник не позбавлений права оскарження зазначених ним постанов у відповідності до Закону України “Про виконавче провадження”.
Колегія суддів погоджується із цим висновком через його відповідність обставинам справи, нормам процесуального та матеріального закону, які регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
При цьому, під іншими причинами, про які йдеться в частині другій статті 432 ЦПК України, належить розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а наприклад, коли в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний. Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містить глава 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
       Зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
       Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Як видно з матеріалів справи, на примусовому виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження (ВП № 48186012) з примусового виконання виконавчого листа № 2-248/10, виданого Київським районним судом м. Одеси 06.10.2010, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ОСОБА_3 у розмірі 1820,00 грн. (судові витрати), та виконавче провадження (ВП № 48185933) з примусового виконання виконавчого листа № 2-248/10 виданого Київським районним судом м. Одеси 06.10.2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Райффайзен Банк Аваль грошової суми у розмірі 32 3754,28 грн..
14.07.2015 року на підставі ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам.
Позиція ОСОБА_1 як і в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції зводиться до того, що оскільки виконавчі листи, оскільки були пред`явлені до виконання з порушенням строку, вони не підлягають виконанню.
Така позиція суперечить нормам процесуального закону, що регулює спірні правовідносини, письмовим доказам і правовим позиціям Верховного Суду.
Верховний Суд у своїй постанові від 06 листопада 2019 р. (справа № 593/841/14) дійшов висновку, що відповідно до частин другої, четвертої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Порушення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Натомість пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження (пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV).
Встановлення обставин дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання підлягає з`ясуванню, зокрема, під час оскарження дій чи бездіяльності державного чи приватного виконавця, пов`язаних з вирішенням питання про відкриття виконавчого провадження, а тому не мають правового значення під час розгляду питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
       Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції. 
Дата складення повного тексту постанови – 25 серпня 2023 року.

Головуючий         
                                                               
Судді