Ухвала
іменем України 
15 серпня 2023 року
м. Київ
справа № 286/2004/22
провадження № 51-4818 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 18 липня 2023 року щодо нього,
встановив:
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2023 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 1 статті 307, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статей 69, 70 КК             до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з конфіскацією        1/2 частини його особистого майна.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 18 липня 2023 року вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
 
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК.
Також, згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. 
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений     фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
 
Крім того, засуджений, вказуючи на те, що злочин ним було вчинено вперше та посилаючись на наявність тяжких сімейних обставин, не обґрунтовує таку позицію та  у прохальній частині касаційної скарги не просить пом`якшити йому покарання, чим допустив суперечності у цій скарзі.
Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
Також, засудженим додано до касаційної скарги вирок суду першої інстанції                від 30 січня 2023 року та ухвалу апеляційного суду від 18 липня 2023 року щодо нього, отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень, з яких неможливо ідентифікувати особу ОСОБА_4 .
При цьому, засуджений в мотивувальній частині касаційної скарги, висловлюючи незгоду з вироком апеляційного суду, не звернув уваги на те, що апеляційним судом постановлено рішення щодо нього у формі ухвали.
Водночас, ОСОБА_4 не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
 
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд      
 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 18 липня 2023 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                        ОСОБА_3