УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/6546/23 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В. 
Категорія 44 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М., Галацевич О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 295/6546/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про визнання правочину недійсним, відшкодування моральної шкоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 19 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом та просила визнати правочин недійсним при розгляді клопотання від 05.02.2015 стосовно дозволу на одержання безоплатно у власність земельної ділянки, стягнути з Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради на свою користь 90 000 грн. моральної шкоди.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.06.2023 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю частині четвертій статті 177 ЦПК України.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19 червня 2023 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05.06.2023 скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції незаконна, постановлена з істотним порушенням норм процесуального права. Висновок, викладений в оскаржуваній ухвалі не відповідає обставинам справи. Зазначає, що ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 05.06.2023 про залишення позовної заяви без руху не містить грунтовних роз`яснень щодо наявних у позовній заяві недоліків та способу їх усунення. Крім того вказує, що зміст позовної вимоги уточнений у її заяві про усунення недоліків та зводиться до формулуювання вимоги як відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади, а тому не підлягає оплаті судовим збором. Вказане свідчить про незаконну відмову позивачу у доступі до правосуддя, чим порушено її право на судовий захист.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно з частиною другою ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Із матеріалів справи слідує та судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про визнання правочину недійсним та відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05 червня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху.
На виконання вимог ухвали Богунського районного суду м. Житомира про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 13 червня 2023 року подала до суду заяву про усунення недоліків із зазначенням спростувань щодо визначених судом недоліків її позовної заяви.
Суддя Богунського районного суду м. Житомира ухвалою від 19 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 повернув позивачеві, з посиланням на те, що недоліки, зазначені в ухвалі, фактично не усунуто. 
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке. 
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.98 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).
Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.
У відповідність до пунктів 4, 5 частини 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Ухвалою від 05.06.2023 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю частині четвертій статті 177 ЦПК України, а саме несплатою судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп. за вимогу немайнового характеру про визнання правочину недійсним при розгляді клопотання від 05.02.2015 стосовно дозволу на одержання безоплатно у власність земельної ділянки, а також надано строк для усунення даного недоліку, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали. В якості альтернативи у даній ухвалі суддею запропоновано позивачу представити документи, що підтверджують підстави її звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
На виконання вимог ухвали місцевого суду від 05.06.2023, ОСОБА_1 подала заяву, в якій уточнила виклад своїх позовних вимог та просила змінити суть позовної заяви, зазначену в ухвалі від 05.06.2023 «про визнання правочину недійсним та відшкодування шкоди» на суть, зазначену у вимозі 1 позовної заяви - «прийняти до розгляду позовну заяву про судовий захист цивільного права при розгляді клопотання від 05.02.2015»; розглянути питання про відкриття провадження за позовною заявою про судовий захист цивільного права при розгляді клопотання від 05.02.2015 року з дотриманням норм ЦПК України.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 змінила предмет позову та просила відшкодувати їй моральну шкоду завдану незаконними діями органів державної влади при розгляді клопотання від 05.02.2015.
Усунуваючи недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 05.06.2023, ОСОБА_1 у новій редакції позовної заяви не ставила вимогу про визнання правочину недійсним, що виключає сплату судового збору за цю позовну вимогу.
Позивач просила відшкодувати моральну шкоду.
Згідно положень Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
Таким чином, станом на 19 червня 2023 року, вимоги ухвали про залишення позову без руху від 06 червня 2023 року позивачем виконано, а тому суд першої інстанції дійшов висновку помилкового висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 відповідно до ст. 185 ЦПК України.
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 19 червня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді: