РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 568/867/18
Провадження № 22-ц/4815/871/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
               
головуючого судді – Шимківа С.С.,
суддів: –  Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.
секретар судового засідання – Мороз А.В.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 08 травня 2023 року (ухвалене у складі судді Троцюк В.О.; повний текст рішення виготовлено 08 травня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру,-

       в с т а н о в и в :

17 липня 2018  року  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 15 серпня 2016 вона передала ОСОБА_2 120 тисяч гривень на підтвердження наміру укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . 
На підтвердження наміру укладення правочину ОСОБА_2 написала розписку, відповідно до якої взяла на себе зобов`язання після оформлення усіх необхідних документів (прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 ), нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, але не пізніше 31 грудня 2017 року. 
15.08.2016 року ними було укладено попередній договір, відповідно до умов якого ними було обумовлено всі обставини щодо наміру з нотаріального оформлення договору купівлі-продажу та погоджено вартість вказаної квартири у розмірі 120 тисяч гривень. 
За усною домовленістю ОСОБА_2 15.08.2016 року посвідчила довіреність, на підставі якої позивачем було оформлено усі правовстановлюючі документи на спадкове майно, належне ОСОБА_2 
18.01.2018 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 
Після оформлення документів щодо спадкового майна, вона неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з вимогою нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу квартири, але відповідач свідомо уникає будь-яких контактів та на телефонні дзвінки не відповідає, що свідчить про ухилення від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.
За вказаних обставин, вважає, що відбулося повне виконання умов договору купівлі-продажу.
Просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який укладений 15 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 08 травня 2023 року в задоволенні позову  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що відсутні передбачені законом підстави для визнання права власності на спірне нерухоме майно, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення спірного договору та що така можливість втрачена.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що нею відбулося повне виконання договору купівлі-продажу від 15 серпня 2016 року, але ОСОБА_4 ухилилася від подальшого його нотаріального посвідчення, а тому наявні підстави для застосування до спірних правовідносин правового механізму, встановленого ч. 2 ст. 220 ЦК України.
Суд першої інстанції зробив помилкові висновки про відсутність доказів ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення спірного договору.
В обґрунтування позовних вимог до позовної заяви було долучено повідомлення про досудове врегулювання спору від 15.05.2018 року із поштовим чеком про відправку АТ "Укрпошта" за поштовим ідентифікатором №RA35503764UА. 
Вказаний доказ повністю підтверджує той факт, що нею були вжиті усі заходи для нотаріального посвідчення договору.
Крім того, в матеріалах справи містяться відомості, що відповідачці було відомо про те, що в Радивилівському районному суді перебуває даний спір, про те жодних заперечень та відповідних доказів нею не було надано. Волевиявлення зі сторони відповідачки щодо добровільного виконання договірних зобов`язань за попереднім договором від 15.08.2016 року з її сторони не було.
Провадження у справі № 568/867/18 було відкрито на підставі ухвали Радивилівського районного суду Рівненської області 22 листопада 2018 року і до ухвалення судом рішення (08.05.2023 року) справа перебувала на розгляді в суді майже 4 роки 6 місяців. За цей період відповідачка своїх зобов`язань за попереднім договором не виконала і ці обставини залишилася поза увагою суду першої інстанції.
Можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири між нею та відповідачкою повністю втрачена, оскільки між двома державами в яких проживають сторони (Україна і росія) повністю розірванні дипломатичні зв`язки.
Просить суд скасувати оскражуване рішення та ухвалити нове – про задоволення її позову.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 6).
15 серпня 2016 року ОСОБА_2 видала на ім`я ОСОБА_1 довіреність для представництва її інтересів у органах нотаріату, судових, державних, адміністративних та інших установах та організаціях України, в тому числі органах державної реєстрації, земельних, кадастрових, податкових органах щодо спадкування після смерті її батька – ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживав у АДРЕСА_2 .
Довіреність посвідчена виконувачкою обов`язків нотаріуса нотаріального округу Санкт-Петербургу рф Боташовою Д.З. 15.08.2016 року та зареєстрована в реєстрі за № 2.8375 (а.с. 9). 
Вказана довіреність підписана ОСОБА_2 особисто в присутності в.о. нотаріуса, її особу нотаріусом встановлено, дієздатність перевірена.
Згідно наявної в матеріалах справи копії попереднього договору 15 серпня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договорі за яким ОСОБА_2 зобов`язалася передати у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . Сторони домовились, що вартість вказаної квартири становить 120000 гривень та не підлягає коригуванню чи зміні незалежно від будь-яких обставин. Також сторони домовились нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу квартири після підготовки усіх необхідних документів (прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ), але не пізніше ніж до 31 грудня 2017 року (а.с. 5)
Згідно розписки від 15 серпня 2016 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 120 000 грн в підтвердження наміру укладення договору купівлі-продажу належної їй в прядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартири АДРЕСА_1 , вартістю 120 000 грн, яка повністю погоджена сторонами і є остаточною (а.с. 4).
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Форма договору купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна чітко визначена статтею 657 ЦК України, за якою такий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Тобто, законом встановлено умови щодо форми укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, будинку або іншого нерухомого майна, внаслідок якого відбудеться правомірний перехід права власності на таке майно.
Згідно статті 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
При розгляді справи про визнання правочину дійсним, суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2016 року, укладений між нею та ОСОБА_2 , з підстав ухилення останньої від його нотаріального посвідчення.
Однак, доказів укладення 15 серпня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу квартири остання не надала.
У матеріалах справи наявна копія лише попереднього договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . 
Вказаний договір не був укладений в належній формі – договір не посвідчено нотаріально, згідно вимог ст.ст. 657, 635 ЦК України.
Окрім того, факт укладення попереднього договору особисто ОСОБА_2 викликає сумніви, оскільки у вказану в договорі дату його підписання – 15 серпня 2016 року ОСОБА_2 перебувала у місті Санкт-Петербург рф, а не в м. Радивилів, як зазначено в договорі. 
Оскільки ОСОБА_1 не доведено, за допомогою належних та допустимих доказів, факту укладення між нею та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири, заявлений ОСОБА_1 позов про визнання такого договору дійсним не підлягає до задоволення.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 08 травня 2023 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 05 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя                                         Шимків С.С.

Судді:                 Гордійчук С.О.        

                Ковальчук Н.М.