Постанова                                      
Іменем України
04 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 243/603/16-ц
провадження № 61-3622св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,                Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргутовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Таргоній Д. О., Голуб С. А., Писаної Т. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
Історія справи 
 
У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - 
ПАТ «Дельта Банк», банк) звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 липня 2008 року 
у розмірі 443 177,14 грн.
Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 
від 22 лютого 2016 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 350 134, 41 грн. 
Вирішено питання про розподіл судового збору.
 
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2017 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2016 задоволено. Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 
від 22 лютого 2016 року скасовано.
 
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2017 цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Дельта Банк» до 
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Подільського районного суду 
м. Києва.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня                                          2021 року позов ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України у зв`язку із повторною неявкою позивача, належним чином повідомленого про судове засідання.
 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», яке не брало участі у справі, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване судове рішення.
Зазначило, що ухвалою суду вирішено питання про його права та обов`язки, оскільки ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором, укладеним із відповідачами, що підтверджується договором про відступлення прав вимоги від 15 червня 2020року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та 
ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Оскаржувана ухвала унеможливлює стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.
 
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою 
ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва 
від 21 жовтня 2021рокуз підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду не встановлює, не змінює та не припиняє жодних прав або обов`язків ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп», оскільки не покладає ні на сторони у справі, ні на особу, яка подала апеляційну скаргу, жодних обов`язків, як і не змінює та не припиняє їх.
Зазначив, що ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» не є стороною у даній справі, із заявою про заміну сторони правонаступником в порядку статті 55 ЦПК України до суду не зверталось. Крім того, суд зазначив, що оскаржувана ухвала не перешкоджає реалізації ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» права на судовий захист шляхом звернення до суду із власним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 липня 2008 року.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про закриття апеляційного провадження у справі, оскільки рішення суду першої інстанції безпосередньо впливає на права та законні інтереси ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».
Вказує, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до відповідачів за кредитним договором від 24 липня 2008 року, що підтверджується договором про відступлення прав вимоги від 15 червня 2020 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Отже товариство набуло статусу кредитора у вказаному зобов`язанні, що не було враховано судом апеляційної інстанції.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, а ухвалою від 21 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
 
09 серпня 2023 року справу передано судді-доповідачу.
 
Фактичні обставини, встановлені судом
 
У січні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 липня 2008 року у розмірі 443 177,14 грн, який частково задоволено заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2016 року на суму 350 134, 41 грн.
 
10 лютого 2017 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2016 року це рішення скасовано. 
 
14 лютого 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області направив справу за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.
 
15 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення права вимоги до відповідачів за кредитним договором від 24 липня 2008 року. Зазначений договір укладено за результатами електронного аукціону з продажу прав вимоги, оформленого протоколом від 18 травня 2020 року (а. с. 19-28, т. 2).
 
21 жовтня 2021 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва позов ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України у зв`язку із повторною неявкою позивача, належним чином повідомленого про судове засідання.
 
Позиція Верховного Суду
 
Верховний Суд має з`ясувати: чи вирішено питання про права та обов`язки 
ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» рішенням суду першої інстанції; чи правильно суд апеляційної інстанції закрив апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
 
Відповідно до частини третьої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
 
В той же час не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише формальним, але і реальним.
 
Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою 
ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року, апеляційний суд виходив з того, щооскаржуваним рішенням районного суду питання про права та обов`язки ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не вирішувалось, факт порушення своїх прав заявником не доведено.
 
Колегія судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає вказаний висновок апеляційного суду помилковим з огляду на наступне.
 
Статтею 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
 
При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо                  в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує                   не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
 
Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі 
№ 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19), які суд враховує на підставі частини четвертої статті 263 ЦПК України).
 
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. 
 
Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
 
Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а  правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за  відповідними позовними вимогами.
 
Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦКУкраїни визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за  правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у  зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
 
Закриваючи апеляційне провадження, апеляційний суд не врахував, що на час постановлення оспорюваної ухвали судом першої інстанції (жовтень 
2021 року) ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у червні 2020 року набуло право вимоги до відповідачів за кредитним договором від 24 липня 2008 року, на підставі якого попередній кредитор ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути заборгованість. На підтвердження своїх доводів ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» надало договір про відступлення права вимоги 
від 15 червня 2020 року, укладений із ПАТ «Дельта Банк» за результатами електронного аукціону з продажу прав вимоги, оформленого протоколом 
від 18 травня 2020 року (а. с. 19-28, т. 2).
 
Крім того, справа перебувала на розгляді у суді з 2016 року, отже саме під час судового розгляду відбувся перехід права вимоги від первісного кредитора  (позивача у справі) до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», відповідно, незабезпечення права на апеляційне оскарження судового рішення, яким позов позивача залишено без розгляду, може спричинити для заявника негативні наслідки в реалізації права на доступ до правосуддя та захист своїх прав у суді.
 
У апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зазначало, що усі судові повістки про виклик ПАТ «Дельта Банк» надсилалися позивачу на неактуальну адресу, а тому не вважається належним чином повідомленням про судові засідання, неявка в які стала підставою для залишення позову без розгляду.
 
Апеляційний суд замість надання належної оцінки доводам скаржника та вирішення питання чи не є заявник правонаступником позивача, з формальних причин постановив ухвалу про закриття провадження у справі.
 
Зазначені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 грудня 2020 року у справі № 756/7539/16.
 
Висновки апеляційного суду про те, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не подало заяви про заміну його правонаступником ПАТ «Дельта Банк» не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки статтею 55 ЦПК України, яка передбачає процедуру процесуального правонаступництва, визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
 
Посилання суду апеляційної інстанції на те, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не позбавлений права звернутися до суду із власною позовною заявою, не виключає можливість оскарження ним ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду позову ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого вважає себе заявник згідно з договором про відступлення права вимоги 
від 15 червня 2020 року.
 
Суд апеляційної інстанції не врахував, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
 
Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України, апеляційний суд фактично самоусунувся від перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення по суті.
 
Отже, розгляд апеляційної скарги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» повинен був відбуватися за правилами статей 365-368 ЦПК України.   
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд помилково закрив апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки наведені ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у касаційній скарзі доводи та надані суду апеляційної інстанції докази свідчать про вирішення судом першої інстанції питання про права та обов`язки ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».
 
Відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
 
Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Враховуючи те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, воно підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року скасувати, 
а справу направити на розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович