Справа № 127/1747/23
Провадження № 22-ц/801/1438/2023
Категорія: 48
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року	Справа № 127/1747/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об`єднання» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Воробйова В. В. від 08 травня 2023 року,

встановив:

       У січні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об`єднання» (далі ТОВ «ЖЕО») на його користь 21383 грн 45 к. у відшкодування завданих збитків вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, 1812 грн 49 к. у відшкодування витрат на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження, 10000 грн 00 к. у відшкодування моральної шкоди та 1073 грн 60 к. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.
       В обґрунтовування вимог позову зазначав, що 24 листопада 2022 року на його автомобіль марки «Маzda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований біля 4-го під`їзду десятиповерхового багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , впала крига, внаслідок чого його автомобілю завдано механічні пошкодження у вигляді деформації та пошкодження кришки багажника та розбито заднє скло. 
       Відповідно до висновку експертного дослідження транспортно-товарознавчої експертизи від 06 грудня 2022 року сума матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля марки «Маzda 6», на момент дослідження могла становити 21383 грн 45 к.
       Зазначав, що надання послуг з управління будинком по АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «ЖЕО», яке не виконало належним чином свого обов`язку щодо прибирання снігу, що в результаті спричинило пошкодження транспортного засобу, власником якого він є. ТОВ «ЖЕО» відмовилось добровільно відшкодовувати завдану шкоду.
       Вказував, що йому було завдано також моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, порушенні звичайного способу життя, пошуку заднього скла, створені умов для збереження пошкодженого автомобіля в закритому приміщенні для унеможливлення попадання великої кількості вологи в салон автомобіля при відповідних погодних умовах. Моральну шкоду оцінив в розмірі 10000 грн 00 к.
       Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2023 року у позові відмовлено.
       Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що очистка балконів від снігу не належить до обов`язків по утриманню будинку, тому що балкони не є спільним майном багатоквартирного будинку. Крім того ОСОБА_1 не довів належними і допустимими доказами факт завдання ТОВ «ЖЕО» шкоди його майну 24 листопада 2022 року в результаті падіння криги з даху будинку АДРЕСА_1 , управителем якого є ТОВ «ЖЕО», на автомобіль марки «Маzda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 .
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення скасувати і ухвалити нове – про задоволення позову.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на ті ж обставини, що і в позовній заяві.
       ТОВ «ЖЕО» подало відзив на апеляційну скаргу, за яким просило залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм процесуального права, відповідно до фактичних обставин справи, встановлених на їх підставі правовідносин сторін та норм матеріального права, якими вони регулюються.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.
       Частинами першою – третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.        
       Судом встановлено, що  ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Маzda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
       З відповіді Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 2529МР/200-2022 від 29 листопада 2022 року встановлено, що звернення, яке надійшло до поліції по факту пошкодження автомобіля марки «Маzda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідним чином зареєстроване в ІТС ІПНПУ від 24 листопада 2022 року за № 18913 та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Під час проведення перевірки по зазначеному зверненню було встановлено, що пошкодження транспортного засобу відбулося внаслідок падіння криги з даху будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
       Відповідно до акту огляду транспортного засобу № ЕД-19/102-22/17864-АВ, проведеного 05 грудня 2022 року, автомобіль марки «Маzda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , має пошкоджене заднє скло та двері задка.
       Згідно з висновком експертного дослідження № ЕД-19/102-22/17864-АВ від 06 грудня 2022 року, виконаного Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Маzda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на дату оцінки могла становити 21383 грн 45 к. За проведення вказаної експертизи ОСОБА_1 сплачено 1812 грн 00 к., що підтверджується квитанцією № 11 від 05 грудня 2022 року.
       Відповіддю ТОВ «ЖЕО» від 02 січня 2023 року, наданою на заяву-претензію ОСОБА_1 від 20 грудня 2022 року, відмовлено у задоволенні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди та витрат на оплату експертного дослідження, тому що ТОВ «ЖЕО» не має жодного стосунку до завданої шкоди його автомобілю, враховуючи характеристики покрівлі даного будинку, що унеможливлює безпосередньо падіння снігу чи криги з його даху. Також у відповіді зазначено, що матеріалом покрівлі будинку АДРЕСА_1 є рубероїд, а об`єкт облаштований внутрішньою мережею зливової каналізації. Таким чином конструкція будинку є плоскою та огородженою парапетами з внутрішньою мережею зливової каналізації, тому льодові утворення і їх падіння з такої конструкції даху є не можливими, що було передбачено під час проектування таких покрівель. З наданих фото вбачається розміщення балконів, і в тому числі, балкони з самовільною зміною конструкції покрівлі. Зміна конструкції покрівель таких балконів теоретично могло спричинити падіння льодових утворень чи снігу. Балкони є невід`ємною частиною квартири і разом з ним є приватною власністю власника квартири. Разом з тим не виключається ймовірність навмисного пошкодження автомобіля сторонніми особами. Оскільки вина ТОВ «ЖЕО» відсутня, то причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою виключається.
       01 грудня 2018 року між ТОВ «ЖЕО» та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 , відповідно до якого управитель зобов`язався надавати співвласникам послуги з управління будинком. 
       Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком – результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору (пункт 12).
       Управитель багатоквартирного будинку – фізична особа-підприємець або юридична особа – суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (пункт 14).
       Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено перелік житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема  житлова послуга – послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включа є забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території; виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;  поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.
       Пунктом 4.5.16 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 p. № 76 (далі – Правила) установлено, що забороняється очищати від снігу пологоскатні залізобетонні дахи з внутрішнім водостоком, тому що вони мають достатній запас міцності, а очищення дахів може привести до руйнування гідроізоляційного килима. Очищати такі дахи необхідно тільки при протіканні на окремих ділянках, дотримуючись при цьому крайньої обережності.
       У додатку № 2, який є невід`ємною частиною договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 107 від 01 грудня 2018 року, в загальних відомостях про будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено про те, що матеріалом покрівлі є рубероїд, а об`єкт облаштований внутрішньою мережею зливової каналізації.
       Із технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 встановлено, що дах будинку є плоский та покритий трьома слоями рубероїда поверх.
       Отже апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що очищення снігу з даху будинку з внутрішнім водостоком заборонено, а відтак доводи апеляційної скарги щодо неналежного прибирання снігу з даху будинку з посиланням на норми Правил, зокрема що сніг, що накопичується на дахах, повинен скидатися на землю і переміщатися в прилоткову смугу та про те, що дах з зовнішнім водовідводом необхідно періодично очищати від снігу, не допускаючи нагромадження його до товщини 30 см є безпідставними та не можуть бути застосованими до багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .
       Щодо доводів апеляційної скарги про те, що балкон є частиною фасаду будинку, що в свою чергу являє собою зовнішній вигляд будинку або його частини, відтак є спільною власністю усіх власників квартир багатоповерхового будинку, то апеляційний суд виходить із такого.
       Відповідно до пункту А.2 Додатку А наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 26 березня 2019 року № 87 «Про затвердження ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», загальну площу квартир визначають як суму усіх приміщень квартири (за винятком вхідних тамбурів в одноквартирних будинках), вбудованих шаф і літніх приміщень, підрахованих із такими знижувальними коефіцієнтами: для балконів і терас – 0,3; лоджій – 0,5.
       Пунктом 3.20 Розділу 3 вищезазначеного наказу літні приміщення – відкриті до зовнішнього простору приміщення (балкони, лоджії, тераси), які розташовані в неопалюваному об`ємі квартири (будинку) і призначені для сезонного використання.
       Згідно з пунктом 25 Розділу VI «Підрахунок площ об`єктів» Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186) загальна площа квартир, будинку квартирного типу та гуртожитків визначається як сума площ приміщень, а також площ балконів і лоджій із такими знижувальними коефіцієнтами: 1) для балконів і терас – 0,3; 2) для лоджій – 0,5; 3) для засклених балконів – 0,8; 4) для веранд, засклених лоджій і холодних комор – 1,0.
       Відповідно до пункту 6.1. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16 грудня 2009 року № 396, загальна площа квартири (будинку), що передається у власність, визначається як сума площ жилих і підсобних приміщень квартири, веранд, вбудованих шаф, а також площ лоджій, балконів і терас, які враховуються з використанням коефіцієнтів, визначених розділом 6 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 № 127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773.
       Отже балкон є невід`ємною частиною квартири і разом з тим є приватною власністю власника квартири та не є спільним майном багатоквартирного будинку.
       Статтею 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
       Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
       Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (стаття 1166 ЦК України).
       Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягають відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
       Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
       З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
       Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України).
       Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
       Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
       Наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю ТОВ «ЖЕО» та матеріальною шкодою, завданою  ОСОБА_1 внаслідок пошкодження його транспортного засобу марки «Маzda 6», а тому відсутні підстави для стягнення суми завданої шкоди.
       Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставами для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
       Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2023 року – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

       Головуючий                                                        О. С. Панасюк

       Судді:                                                                О. В. Ковальчук
       
                                                                               Т. Б. Сало