ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року 
м. Київ
справа № 400/4478/20
адміністративне провадження № К/9901/20417/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В., 
суддів: Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження справу №400/4478/20 за позовом Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 424 604,38 грн, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року (головуючий суддя Лісовська Н.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року (колегія суддів у складі судді-доповідача Джабурії О.В., суддів - Вербицької Н.В., Кравченка К.В.),
УСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1. Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 424604,38 грн.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Інституті за період з вересня 2017 року по вересень 2020 року в сумі 424604,38 грн. 
3. Оскільки відповідач у добровільному порядку кошти не відшкодував, позивач звернувся з позовом до суду.
Короткий зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій
4. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року, позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто зі ОСОБА_1 витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 424604 грн 38 коп. (чотириста двадцять чотири тисячі шістсот чотири гривень 38 копійок) на користь Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія».
5. Суди установили, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Інституті, у загальній сумі 424604,38 грн, що підтверджується довідками, наявними у матеріалах справи.
6. Зазначили, що згідно з пунктами 7-8 Порядку №964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку, а сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.
7. Суди наголосили, що курсанти, які навчаються в Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними). Разом з тим, будучи обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у загальній сумі 424604,38 грн, відповідач витрати не відшкодував.
8. З огляду на викладене дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Короткий зміст касаційної скарги 
9. Не погоджуючись із такими судовими рішеннями у червні 2021 року ОСОБА_1 подано касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також недослідження усіх обставин справи, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу №400/4478/20 на новий розгляд або прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
10. Як на підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі указує на пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України. 
11. Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає про застосування судами норм права без урахування висновків щодо застосування таких норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі №460/582/19, від 09 квітня 2020 року у справі №620/1708/19, від 30 квітня 2020 року у справі №420/4102/19, від 19 листопада 2020 року у справі №560/1341/19.
12. Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України указує на суперечність між пунктом 3 Порядку №964, де передбачено відшкодування фактичних витрат із грошового забезпечення - приписам статті 43 Конституції України і статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», де передбачено загальне правило про оплатність будь-якої роботи (служби) фізичної особи - громадянина. 
13. Переконує, що кошти у якості оплати часу служби військовослужбовця не є витратами на навчання, а належать до видатків у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, а тому виплачене грошове забезпечення за реальний пройдений період військової служби не підлягає поверненню. 
14. З огляду на викладене зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо неможливості стягнення грошового забезпечення, яке є правовим аналогом заробітної плати.
15. Обґрунтовуючи посилання на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає про неповне з`ясування судами попередніх інстанцій обставин, що мають значення для справи.
16. Зокрема указує, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про зупинення провадження у цій справи до набрання законної сили рішенням у справі №640/28880/20, оскільки вважає, що рішення у вказаній справі [№640/28880/20] може мати суттєве значення для вирішення цієї справи.
17. Звертає увагу на те, що судами попередніх інстанцій не досліджено зібрані у справі докази, а саме докази наявності у відповідача статусу учасника бойових дій та статусу дитини з багатодітної сім`ї.
Позиція інших учасників справи
18. 16 серпня 2021 року до касаційного суду надійшов відзив Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія».
19. Суд зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2021 року, якою відкрито касаційне провадження у цій справі, надано десятиденний строк з дня вручення учасникам справи для подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.
20. Належним чином завірену копію ухвали Верховного Суду позивачем отримано 27 липня 2021 року, що підтверджується зворотнім повідомленням, яке надійшло на адресу суду. 
21. Відзив здано до поштового відділення 09 серпня 2021 року, тобто з пропуском 10-денного строку установленого ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2021 року.
22. З огляду на викладене, Суд, при вирішенні цієї справи, не бере до уваги доводи, викладені у відзиві позивача.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
23. 02 червня 2021 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .
24. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 червня 2021 року для розгляду справи №400/4478/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів - Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М.
25. Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2021 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі №400/4478/20 на підставі пунктів 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
26. Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
27. Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2023 року закінчено підготовчі дії у цій справі; справу №400/4478/20 призначено до касаційного розгляду у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
28. Відповідно до наказу ректора Національного університету «Одеська морська академія» від 28 липня 2017 року №1326 відповідача зараховано на перший курс Інституту за денною формою навчання(том 1, а.с. 9).
29. Наказом начальника Інституту від 28 серпня 2017 року №181 (по стройовій частині) відповідача зараховано до списків особового складу Інституту та на всі види забезпечення (том 1, а.с. 10).
30. Між Міністерством оборони України в особі начальника Інституту та матросом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач зобов`язався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів та добровільно відшкодовувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість (том 1, а.с.7-8).
31. Наказом ректора Національного університету «Одеська морська академія» від 11 вересня 2020 року №1173 відповідача відраховано за академічну неуспішність (том 1, а.с.16).
32. Наказом начальника Інституту від 18 вересня 2020 року №183 (по стройовій частині) відповідача виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення, зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Інституті в розмірі 424604,38 грн. (том 1, а.с.17-18).
33. Відповідне повідомлення з розрахунком належних до відшкодування сум отримане відповідачем під підпис 18 вересня 2020 року (том 1, а.с.19).
34. Оскільки відповідач у добровільному порядку кошти не відшкодував, позивач звернувся з позовом до суду.
ІІІ. Позиція Верховного Суду 
35. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
36. Зі змісту ухвали Верховного Суду від 18 червня 2021 року слідує, що провадження у цій справі відкрито з підстав, визначених пунктами 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
37. Переглянувши оскаржувані судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі установлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.
38. Предметом спору у справі, що розглядається, є правомірність стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсанта (відповідача), відрахованого з вищого навчального закладу (позивача).
39. Відповідно до частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (тут і далі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
40. Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу визначено Порядком №964.
41. Згідно з пунктом 3 цього Порядку (тут і далі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
42. За приписами пункту 4 Порядку №964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
43. Судами попередніх інстанцій установлено, що Наказом начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 18 вересня 2020 №183 старшого матроса ОСОБА_1 , якого було відраховано з навчання наказом ректора Національного університету «Одеська морська академія» від 11 вересня 2020 року №1173 за академічну неуспішність та звільненого  наказом начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (по особовому складу) від 16 вересня 2020 року №26-РС з військової служби у запас за підпунктом «ж» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) з 18 вересня 2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1.
44. Відповідачу було наказано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» у розмірі 424604 грн 38 коп., про що ОСОБА_1 було ознайомлено під розписку (том 1, а.с.19).
45. Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем було надано до суду докази наявності у нього статусу учасника бойових дій (том 2 а.с.8), а тому він має право на пільги, установлені законодавством України для зазначеної категорії осіб.
46. Так, згідно з частиною 7 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (тут і далі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.
47. Відповідно до абзаців другого та третього частини 17 статті 44 Закону України «Про вищу освіту» державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.
48. Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.
49. Такий Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 року №975 (далі - Порядок та Умови №975; у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з наступними змінами та доповненнями.
50. Таким чином, на момент зарахування відповідача до списків особового складу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» він мав статус учасника бойових дій, і на нього поширювались гарантії, передбачені частиною сьомою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та частиною сімнадцятою статті 44 Закону України «Про вищу освіту».
51. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі №460/582/19, від 09 квітня 2020 року у справі №620/1708/19, від 30 квітня 2020 року у справі №420/4102/19, від 19 листопада 2020 року №560/1341/19, посилання на які стали підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України) та є застосовними до спірних правовідносин. 
52. Верховний Суд наголошує на тому, що однією із вимог, яку ставить законодавець до судового рішення є його обґрунтованість, що, у свою чергу, залежить від повного та всебічного з`ясування обставин справи.
53. Частинами першою, третьою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
54. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
55. Пунктом 8 Порядку №975 передбачена процедура отримання державної цільової підтримки, зокрема, подання заяви із визначенням виду державної цільової підтримки, на яку претендує особа.
56. Ураховуючи приписи статті 77 КАС України та наявність у матеріалах справи документів, що підтверджують право ОСОБА_1 на відповідні пільги, Верховний Суд приходить до висновку про не здійснення судами попередніх інстанцій повного та всебічного встановлення обставин у цій справі, а саме - факту подання/не подання відповідачем відповідної заяви при укладанні Контракту із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки.
57. Отже, рішення судів попередніх інстанцій не містять вмотивованого аналізу зазначених обставин, що, на переконання колегії суддів Верховного Суду, унеможливлює об`єктивне прийняття рішення за результатами розгляду справи.
58. Окрім того, судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання, що саме входить у державну цільову підтримку для здобуття, зокрема, вищої освіти відповідно до Порядку №975.
59. Без з`ясування складових державної цільової підтримки та складових витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Інституті, їх порівняння, передчасними є висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсанта.
60. У тексті касаційної скарги ОСОБА_1 також указує на те, що суди попередніх інстанцій не надали оцінки тому факту, що відповідач є дитиною з багатодітної сім`ї та має відповідні пільги, у тому числі і щодо здобуття освіти, передбачені Законом України «Про охорону дитинства».
61. Так, відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
62. Суд зазначає, що ОСОБА_1 у судах попередніх інстанцій не обґрунтовував свої заперечення проти позовних вимог наявністю у нього статусу дитини з багатодітної сім`ї та наявністю відповідних пільг, передбачених Законом України «Про охорону дитинства».
63. З огляду на викладене колегія суддів не надає оцінки доводам касаційної скарги відповідача у цій частині.
64. Також Верховний Суд звертає увагу, що у касаційній скарзі ОСОБА_1 указує, що під час навчання він проходив військову службу, за яку отримував грошове забезпечення та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо неможливості стягнення грошового забезпечення, яке є правовим аналогом заробітної плати.
65. Колегія суддів проаналізувавши судові рішення зазначає, що поза увагою судів попередніх інстанцій залишились обставини щодо отримання відповідачем грошового забезпечення як військовослужбовця, яке не пов`язано із утриманням у Інституті та яке не підлягає поверненню, оскільки є аналогом заробітної плати.
66. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 травня 2023 року у справі №400/4281/20, які стосуються подібних правовідносин.
67. Таким чином, доводи касаційної скарги частково знаходять своє підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції.
68. Суд констатує, що установлення указаних обставин, має вирішальне значення для вирішення цього спору, оскільки це дасть змогу установити чи підлягають стягненню з відповідача витрати, пов`язані з його утриманням в Інституті.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
69. Суд касаційної інстанції повторно наголошує на тому, що відповідно до частини другої статті 341 КАС України позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
70. За змістом статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
71. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
72. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі та, як наслідок, висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
73. При новому розгляді спору суду першої інстанції необхідно взяти до уваги наведене у цій постанові, та на основі закріплених у Кодексі адміністративного судочинства України принципів, забезпечити вивчення усіх обставин даної справи, необхідних для прийняття законного й обґрунтованого судового рішення.
IV. Висновки щодо судових витрат
74. З огляду на результат касаційного перегляду справи перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі №400/4478/20 - скасувати.
3. Справу №400/4478/20 направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Миколаївського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................
А.В. Жук
А.Г. Загороднюк
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду