Справа № 133/1018/22
Провадження № 22-ц/801/1257/2023
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року	Справа № 133/1018/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Вінницягаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Рішення ухвалила суддя Пєтухова Н. О.
Рішення ухвалено об 11:46 год у м. Козятин Вінницької області
Дата складення повного тексту рішення – невідома,

Встановив:
У червні 2022 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи Вінницягаз» (далі – АТ «Вінницягаз») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу, який мотивувало тим, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем із відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , проте свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно та в повному обсязі вона не виконує, що призвело до утворення заборгованості станом на 23 лютого 2022 року в сумі 5812,11 грн. Заборгованість накопилася за період з 01 січня 2020 року по 23 лютого 2022 року. Сума заборгованості, з помісячним відображенням нарахувань з дати її виникнення, підтверджується випискою з фінансового стану по особовому рахунку відповідача, яка містить інформацію (відомості) про боржника, адресу газифікованого будинку та обсяги споживання природного газу споживачем з помісячним відображенням.
У зв`язку з тим, що відповідач у встановлений договором строк не сплатила за послуги, надані позивачем, і допустила прострочення виконання грошового зобов`язання, АТ «Вінницягаз» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 4137 грн. 65 коп., 3% річних у сумі 82 грн. 42 коп. та втрати від інфляції в сумі 492 грн. 68 коп.
Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року позов АТ «Вінницягаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Вінницягаз» заборгованість за послугу розподілу природного газу в сумі 4137,65 грн., 3 % річних в сумі 82,42 грн., втрати від інфляції в сумі 492,68 грн., а також судовий збір у сумі 2481,00 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, а справу передати для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
Зазначила, що вона не погоджується із рішенням суду, вважає його протиправним, упередженим і таким, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує її конституційні права як людини та громадянки самостійної української держави Україна – співвласниці публічної власності. Рішення суду вважає необґрунтованим через: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, що мають значення для справи та через неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що відповідач вважає, що всі постанови НКРЕКП, на які посилається у своєму позові АТ «Вінницягаз» щодо заборгованості за неіснуючий розподіл (доставку) природного газу, не мають до неї жодного відношення. НКРЕКП є недержавною і неконституційною установою, а її рішення та постанови, прийняті щодо надання ліцензій приватним фірмам, які вчиняють антидержавну діяльність, в тому числі АТ «Вінницягаз», є нікчемними як його позовна заява. Внаслідок відсутності з 28 червня 1996 року закону про опис і порядок використання Державного Герба України держави Україна неможливо було у спосіб, передбачений національним законодавством України ні зареєструвати юридичну особі АТ «Вінницягаз», ані будь-кому продати національне багатство – природний газ, державну газотранспортну систему, комунальні газові господарства, або уповноважити когось продавати природний газ, який є власністю всього українського народу.
Судом не враховано, що відповідач не погоджувала жодного належного договору із позивачем щодо надання послуг з розподілу (доставки) природного газу. Вона не укладала ніяких угод чи договорів на розподіл (доставку) їй комерційного газу за космічними цінами із позивачем – приватною фірмою АТ «Вінницягаз». Позивач не надав належних правовстановлюючих документів, на підставі яких приватна фірма АТ «Вінницягаз» підтвердила право власності щодо законності комерційного використання газотранспортних мереж, які є власністю громадян держави Україна. Також відсутня документація щодо обліку, балансової вартості, акти прийому-передач газотранспортних магістралей та інших технічних споруд, що є майном територіальної громади, а також відсутні документи щодо виплати грошових компенсацій власникам співвласності газотранспортних магістралей, в тому числі і відповідачу.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду – без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, при цьому не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу (доставки) природного газу до її будинку, які надає позивач АТ «Вінницягаз» із відкритим особовим рахунком № НОМЕР_2 . 
Відповідно до виписки з фінансового стану по особовому рахунку відповідача, товариство надає послуги з розподілу природного газу до оселі споживача ОСОБА_1 , яка у свою чергу їх отримує, проте, оплату проводить не у повному обсязі, тобто неналежно виконує зобов`язання щодо оплати вартості отриманих послуг, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на лютий 2022 року становить 5812,11 грн. (а. с. 18).
Сума заборгованості за період з січня 2020 року по лютий 2022 року, з помісячним відображенням нарахувань з дати її виникнення, підтверджується випискою з фінансового стану по особовому рахунку відповідача, яка містить інформацію (відомості) про боржника, адресу газифікованого будинку та обсяги споживання природного газу споживачем з помісячним відображенням (а. с. 18).
Згідно довідки про фактичний обсяг споживання природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_3 ( ОСОБА_1 ) за період з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року до оплати підлягає загальна кількість 2152,43 кубів (а. с. 20).
Згідно довідки про фактичний обсяг споживання природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_3 ( ОСОБА_1 ) за період з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року до оплати підлягає загальна кількість 517,01 кубів (а. с. 21).
Задовольнивши позовні вимоги та стягнувши з відповідача заборгованість за надані послуги розподілу природного газу в сумі 4137,65 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у порушення своїх договірних зобов`язань не вносила своєчасно та у повному обсязі плату за надані послуги розподілу природного газу в повному обсязі, чим порушила умови договору, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу за спожитий природний газ – 4137,65 грн., а також 3 % річних – 82,42 грн. і інфляційні втрати – 492,68 грн.
При цьому суд врахував також те, що вказана сума заборгованості у розрахунку, є більшою, ніж сума, яку просить позивач стягнути із відповідача, але саме позивачу належить право вимоги із визначенням суми боргу в межах існуючої заборгованості, яку він просить стягнути із відповідача, тому суд стягнув заборгованість у розмірі 4137,65 грн., про яку позивач просив у своєму позові. 
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Згідно матеріалів цивільної справи відповідач ОСОБА_1 проживає та зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 .
Позивач – Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» надав послугу з розподіл природного газу (послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача) споживачеві ОСОБА_1 для побутових потреб (приготування їжі, підігріву води та опалення житлового приміщення) із відкриттям особового рахунку № НОМЕР_1 , а споживач ОСОБА_1 зобов`язана була своєчасно оплачувати надані послуги з розподілу природного газу за встановленими цінами.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами . За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу (частина 1). Типовий договір  розподілу природного газу затверджується Регулятором.  Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками.  Договір розподілу природного газу є публічним (частина 2).
Згідно пунктів 4 і 5 розділу 3 глави VІ Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.  На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу (пункт 4).
Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу.  Оператор ГРМ може надати споживачу підписану його уповноваженою особою письмову форму договору розподілу природного газу.  Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків.
У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт (пункт 5) .
Типовий договір розподілу природного газу затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року за № 2498, пунктом 1.3 якого визначено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статтей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку 1 – для побутового споживача до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Пунктом 2.1 типового договору розподілу природного газу визначено, що за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ.
Відповідачем виконані передбачені типовим договором умови для приєднання до договору розподілу природного газу, а саме: документальне підтвердження споживання природного газу - помісячні показання лічильника природного газу, які вказують на споживання природного газу відповідачем, що відображено у виписці із фінансового стану і довідках про фактичний обсяг споживання природного газу споживачем ОСОБА_1 та відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 .
Згідно умов типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуг оператором ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 6.1). Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 6.4). Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ (пункт 6.6 абзац другий).
Відповідач ОСОБА_1 , будучи споживачем послуг – особою, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ, прийнявши від оператора ГРМ послугу з розподілу природного газу, не сплатила її вартість у визначеному розмірі, строки та порядку, у зв`язку з чим виникла заборгованість за отриману послугу в розмірі 5812,11 грн. за період з січня 2020 року по лютий 2022 року.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 901 і ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання послуг з розподілу природного газу є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих таких послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (частина перша статті 509 ЦК України).
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
З урахуванням викладеного обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення із відповідача суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу в сумі 4137,65 грн., 3% річних у сумі 82,42 грн. та індекс інфляції в сумі 492,68 грн.
Задовольнивши заявлені позивачем АТ «Вінницягаз» позовні вимоги в сумі, про яку просив позивач, суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення.
Доводи апеляційної скарги в тому, що всі постанови НКРЕКП, на які посилається у своєму позові АТ «Вінницягаз» щодо заборгованості за неіснуючий розподіл (доставку) природного газу, не мають до неї жодного відношення; вона не погоджувала жодного договору із позивачем щодо надання послуг з розподілу (доставки) природного газу; не укладала ніяких угод чи договорів на розподіл (доставку) їй природного газу із позивачем – АТ «Вінницягаз», спростовуються наведеним вище та наступним.
Як встановлено по справі, відповідач ОСОБА_1 приєдналася до умов договору розподілу природного газу – акцептувала договір, зміст якого розміщений на офіційному веб-сайті АТ «Вінницягаз» і відповідає типовому договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП і є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами ринку природного газу, у тому числі і побутовими споживачами. Отже, побутовий споживач ОСОБА_1 приєдналася до умов типового договору на розподіл природного газу та є належним споживачем таких послуг, за отримання яких зобов`язана своєчасно вносити плату. 
Таких встановлених обставин, що мають значення для справи, відповідач, згідно вимог частини 3 статті 12 та частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України не заперечила і не спростувала їх належними, допустимими й достовірними та достатніми доказами, як б відповідали вимогам, зазначеним у статтях 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України.
Всі інші, наведені в апеляційній скарзі відповідача – споживача послуг ОСОБА_1 , доводи є безпідставними, направленими нею на невиконання взятих на себе зобов`язань по оплаті отриманих споживачем послуг з розподілу природного газу та не можуть бути законними аргументами для звільнення її від виконання взятих на себе зобов`язань. 
При цьому відповідач, будучи споживачем послуг з розподілу природного газу і будучи незгідною на приєднання до умов договору розподілу природного газу, не скористалася наданим їй законом правом на припинення розподілу природного газу на її об`єкт, шляхом подачі до оператора ГРМ письмової заяви про припинення такого розподілу природного газу на її об`єкт. Таке право надано їй, як споживачу послуг з розподілу природного газу Кодексом газорозподільних систем, зокрема пунктом 5 розділу 3 глави VІ.
З урахуванням встановлених обставин справи, правовідносин, які випливають із встановлених обставин та правових норм, застосованих до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість і законність рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції не може бути скасоване.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).
На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко   	
  	І. В. Міхасішин