ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року	Львів	Справа № 300/5087/22 пров. № А/857/9405/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Василюк В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року (суддя Тимощук О.Л. ухвалену в м. Івано-Франківську) у справі № 300/5087/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.12.2022 звернувся в суд з позовною заявою до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у якій просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідки про розмір грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.01.2020; зобов`язати Івано-Франківський ОТЦК та СП підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (надалі, також - Постанова №704), з повною інформацією за формою, передбаченою додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 “Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, для перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2020 на підставі статей 8, 10, 43 та 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатного населення встановленого станом на 01.01.2020 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт та розряд відповідно до Постанови №704 та норм приміток додатків 1-14 до неї, надбавки за вислугу років в розмірі 45%, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри додаткових видів грошового забезпечення та премії відповідно до довідок Івано-Франківського обласного військового комісаріату від 01.06.2012 №ХД19659 та від 13.02.2020 №ХД19695 та підвищення посадового окладу в розмірі 25% за службу на території гірського населеного пункту. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.12.2022 зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.
Представником позивача адвокатом Бараном Василем Володимировичем 23.12.2022 подано заяву про поновлення строку звернення до суду. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2022 визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення в суд із позовом до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, з підстав, визначених у заяві про поновлення строку звернення до суду від 23.12.2022, а позовну заяву повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Не погоджуючись із ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2022 про повернення позовної заяви, позивач оскаржив її до суду апеляційної інстанції та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року про повернення позовної заяви у справі №300/5087/22 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Приймаючи зазначену постанову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом. До такого переконання Восьмий апеляційний адміністративний суд дійшов у зв`язку з тим, що 04.11.2022 за №9/1/2098 відповідач відмовив ОСОБА_1 у видачі відповідної довідки, а 09.12.2022 позивач звернувся із позовом до суду щодо оскарження відмови у видачі відповідної довідки та зобов`язання відповідача видати довідку для перерахунку пенсії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з відсутністю копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи. 
Івано-Франківським окружним адміністративним судом, за результатами виконання ОСОБА_1 вимог ухвали від 06.03.2023 про залишення позовної заяви без руху, 14.03.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження.
В подальшому, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.
ОСОБА_1 16.05.2023 подав до суду заяву, в якій, серед іншого, вказав на неможливість звернення до суду з лютого 2020 року по липень 2021 року у зв`язку з перебуванням на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, а також здійсненням догляду за важкохворими батьками. Також адвокатом Бараном В.В., 19.05.2023 подано заяву про поновлення строку звернення до суду. У такій заяві представник позивача зазначив про необізнаність ОСОБА_1 щодо особливостей норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим у вересні 2022 року звернувся за наданням правової допомоги. Адвокат Баран В.В. зазначив, що в лютому 2020 року ОСОБА_1 звертався до обласного військового комісаріату із заявою про видачу довідки про грошове забезпечення, однак у видачі такої довідки було відмовлено. Також зазначив, що позивач з лютого 2020 року по вересень 2021 року здійснював догляд за батьками похилого віку в тимчасово окупованому Донецьку. Також зауважив, що в цей період часу позивач періодично проходив лікування, що підтверджується відповідними довідками. Окрім цього, представник позивача зазначив, що 28.09.2021 ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду у справі №300/3927/21 з подібними правовідносинами. Також звернув увагу, що у 2022 році сформувалася практика Верховного Суду щодо зобов`язання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у видачі довідки про розмір грошового забезпечення, зокрема, вказує на постанови від 09.06.2022 у справі №520/2098/19, від 16.11.2022 у справі №120/648/22-а, в основу яких покладено рішення Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18. Також просив врахувати, що у зв`язку зі збройною агресією росії стосовно України з 24.02.2022 було закрито доступ фізичним особам до сайтів “ЄДРСР” та “Стан розгляду справ” судової влади, а на даний час такий доступ є обмеженим. Звернув увагу на висновок Восьмого апеляційного адміністративного суду, зроблений у постанові від 20.02.2023 у цій же справі стосовно дотримання позивачем строку на звернення до суду із зазначеним позовом. Враховуючи наведене, просив визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду поважними та поновити такий строк.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення в суд із позовом до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, з підстав, визначених у заяві від 16.05.2023 та заяві про поновлення строку звернення до суду від 19.05.2023. Позовну заяву ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій залишено без розгляду.
Ухвалу суду першої інстанції від 23.05.2023 оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема зазначає, що 27 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення для здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2020 року.  04 листопада 2022 року відповідач відмовив ОСОБА_1 , у видачі відповідної довідки. 09 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Тому вважає, що позов подано в межах шестимісячного строку позовної давності встановленого ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки ОСОБА_1 04.11.2022 року Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки протиправно відмовлено у видачі довідки про розмір грошового забезпечення, а фактично через один місяць він звернувся з позовом до суду. Також звертає увагу суду на те, що постановою Восьмого апеляційного суду від 20 лютого 2023  у даній справі №300/5087/22 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 стосовно незаконності ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 року із мотивів пропуску позивачем строку звернення до суду. Зазначає, що вказаним рішенням апеляційного суду встановлено, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ні заява ОСОБА_1 від 16.05.2023, ні заява його представника від 19.05.2023 не містять посилання на обґрунтовані, поважні причини пропуску строку звернення до суду, наведені доводи не спростовують позиції суду щодо наявності підстав для обмеження шестимісячним строком права позивача на звернення до суду, то наявні підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.
Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 122 частин 1, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.
У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин та обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.3 ст.123 КАС України).
Отже, суд зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.
Як слідує із змісту адміністративного позову у цій справі, позивач звернувся в суд із цим адміністративним позовом 09.12.2022 року та оскаржує дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020.
Тобто, у даній справі існує спір між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, який полягає у правомірності/протиправності дій відповідача, що виразились у відмові позивачу у підготовці і наданні до пенсійного органу оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на січень 2020 року для перерахунку пенсії позивача.
Такі правовідносини виникли в результаті відмови відповідача, оформленої листом від 04.11.2022. 
З цим позовом до суду позивач звернувся 09.12.2022 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не був пропущений 6-ти місячний строк звернення до адміністративного суду із цим позовом.
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що у заявленому позові вимоги заявлені до відповідача Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а не до відповідача ГУ ПФУ у Львівській області. Предметом спору є питання щодо виготовлення і видачі довідки про розмір грошового забезпечення, а не щодо обчислення і перерахунку пенсії.
Суд першої інстанції вважав, що оскільки право на отримання зазначеної довідки виникає у січні відповідного року, то з цього часу позивач мав дізнатися про порушення своїх прав та подати позов у межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України, натомість звернувся до суду лише у грудні 2022 року.
При цьому суд першої інстанції покликався на правовий висновок Верховного Суду у справі №240/12017/19, згідно з яким при зверненні до суду позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.
Проте, правовідносини у цій справі та справі №240/12017/19 не є подібними, оскільки у справі №240/12017/19, на яку покликається суд першої інстанції, позивач - особа з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи І групи, отримувач пенсії по інвалідності, обчисленої за нормами Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскаржував відмову пенсійного органу у проведенні перерахунку та виплати йому заборгованості з державної пенсії у розмірі 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 згідно із статтями 50, 54 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Натомість, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та оскаржує неправомірність дій  Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у підготовці та наданні до пенсійного органу довідки про розмір його грошового забезпечення для перерахунку основного розміру пенсії відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Отже, висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19, прийняті за інших фактичних обставин справи, ніж у справі за позовом ОСОБА_1 з урахуванням іншої нормативної бази, що у своїй сукупності не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства та, відповідно, правові позиції у справі № 300/5087/22.
Таким чином, наведена вище правова позиція не є релевантна та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин у цій справі.
Колегія суддів також враховує, що згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлені гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ до суду був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах суд першої інстанції, залишаючи  позовну заяву без розгляду дійшов передчасного висновку.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк звернення в суд з даним позовом не пропущено.
Колегія суддів зазначає, що суд має забезпечити право особи доступу до суду. Підстави, за яких суд відмовляє у реалізації такого права, мають ґрунтуватися виключно на вимогах закону, та не мажуть бути занадто формальними.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такої ухвали із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 308, ст. 312, ст. 315, ст. 317, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року  у справі № 300/5087/22 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 17.07.2023